ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А 
справа № 753/18352/25
провадження № 2/753/11683/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі по тексту – позивач, АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  (далі по тексту – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 115 302,41 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.02.2023 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №322330199902, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 250 000 грн. на споживчі цілі, строком на 60 місяців. Кредитні кошти відповідач зобов`язався повернути разом з відсотками у розмірі 56% річних до 22.02.2028. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, що підтверджується копією договору, розрахунком заборгованості та банківськими виписками за рахунками відповідача, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №322330199902 від 22.02.2023 у розмірі 115 302,41 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 85 783,15 грн. та заборгованості за процентами 29 519,26 грн. 
08.09.2025 до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.
Відповідно до ч.8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Так, суддею було здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
Згідно відповіді №1803708 від 22.09.2025, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 14.08.1985 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою:  АДРЕСА_1 , направлялись ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, які повертались на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).
За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.02.2023 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №322330199902 (на споживчі цілі). 
Умовами кредитного договору сторони погодили:
- кредит надається в загальному розмірі 250 000 грн. строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 22.02.2028 (п. 2.2);
- кредит надається на споживчі цілі (цільове призначення кредиту) (п. 2.3.);
- за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти в розмірі 56% річних (процентна ставка є фіксованою) (п.п. 2.4.1. п. 2.4.);
- банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «ВІДІ-Скай» (п.п. 3.2.1. п. 3.2.);
- всі платежі за даним договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій, тощо) здійснюється шляхом списання банком коштів з поточного рахунку (п.п. 3.3.1. п. 3.3);
- позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 4 166,67 грн., сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, комісійних винагород, щомісячно, до 11 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з березня 2023 (п.п. 3.3.3. п. 3);
- пунктом 3.4. сторонами погоджено черговість виконання (погашення) зобов`язнання позичальником за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів).
З укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що відповідач будь-яких заперечень щодо викладених у ньому пунктів не мав, що підтверджується його власноручним підписом в Розділі «14» в графі «Позичальник».
Отже, судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи, кредитний договір №322330199902 від 22.02.2023 є дійсним та ніким не оспорений.
У зв`язку із тим, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів по кредиту та процентах, позивачем 04.07.2025 за фактичною адресою місця проживання відповідача було скеровано вимогу про дострокове повернення кредиту за договором про споживчий кредит (на споживчі цілі) №322330199902 від 22.02.2023, яка залишилась поза увагою останнього.
Відповідно до наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованості за кредитним договором №322330199902 від 22.02.2023 у відповідача станом на 21.08.2025 наявна заборгованість за вказаним договором у розмірі 115 302,41 грн., з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) – 85 783,15 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом – 29 519,26 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами чч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з чч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За правилами статей 12, 13, 78, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так, суд зазначає, що відповідач своїми процесуальними правами не скористався, будь-яких доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин не надав, як і не надав доказів щодо відсутності заборгованості перед позивачем за вищевказаним кредитним договором.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.
На підставі викладеного та керуючись стст.  4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09322277) заборгованість за кредитним договором №322330199902 від 22.02.2023 в загальному розмірі 115 302,41 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ:           КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складання повного тексту рішення – 19.05.2026.