Справа № 727/9571/26 
Провадження № 2-а/727/210/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді Слободян Г. М.,
секретар судового засідання Берник Ю. Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що постановою №1242 від 08.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17000 грн.. Позивач вважає дану постану недійсною з огляду на наступне. Згідно з постановою позивач порушив правила єйського обліку в особливий період, а його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тобто, описані у фабулі постанови діяння не відповідають диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, позивач не був повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться 08.09.2025 і тому, це ще одна підстава для скасування постанови. Під час винесення постанови не враховано, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, хворіє психічним захворюванням – шизофренія параноїдна форма. 
Просить скасувати постанову №1242 від 08.09.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 липня 2026 року відкрито провадження по справі.
23.07.2026 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Пилип`юк О. М. надав заяву, де просив розглянути справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити. 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу без участі позивача. 
Представник позивача адвокат Пилип`юк О. М. у судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив, справу розглядати і без його участі, підтримав заявлені вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача -  ІНФОРМАЦІЯ_2 – в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. 
Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.
Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Досліджені докази та застосовані норми права.
Судом належними та допустимими доказами встановлено, що постановою №1242 від 08.09.2025, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковником ОСОБА_2 , зафіксовані події, а саме: 0.09.2025 о 19 год. 56 хв. в приміщення Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації стрільцем-санітаром 2 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 було складено протокол ЧМТЦК про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яким гр-н ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для постанови на облік до ТЦК та СП за місцем прописки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Своїми діями порушив вимоги абзацу 7 ч. 3 ст. 1, абзацу 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», та вимоги додатку 2 до порядку організації і ведення військового обліку призовників. Військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Прийняте рішення накласти вид адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. 
Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, порушив вимоги і правила військового обліку, а саме: не з`явився для постанови на облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7-8).
З матеріалів справи вбачається, а саме: з довідки серії 10 ААА №351275 від 02.10.2012 року, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, за зальним захворюванням, безтерміново (а.с.8).
Відповідно до акту №594 обстеження стану здоров`я від 10.09.2025, наданого ЧОКП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_1 , 1976 р.н. по направленню ІНФОРМАЦІЯ_2 на обстеженні з 08.09.2025 по 10.09.2025 встановлено діагноз: шизофренія праної дна форма, безперервний перебіг, виражений змішаний тип дефекту. F 2000 (а.с.9).
Відповідно до ст. 210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Частина третя статті 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Як встановлено з матеріалів справи, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач вказував, що позивачем порушені вимоги абзацу 7 ч. 3 ст. 1, абзацу 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», та вимоги додатку 2 до порядку організації і ведення військового обліку призовників. Військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. 
Відповідач у постанові вказував, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Надаючи оцінку обставинам справи суд зазначає, що ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (зокрема, у разі порушення обов`язку громадянами вчасно встати на облік або оновити свої військово-облікові дані), а у ст. 210-1 КУпАП - за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Суд зауважує, що об`єктивна сторона правопорушення, визначеного ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає невиконання, зокрема, приписів Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», тому застосування до спірних правовідносин ст. 210-1 КУпАП є безпідставним, оскільки позивачу визнають винуватим за порушення правил військового обліку відповідно до приписів Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду позову суд дійшов висновку, що позивача протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за участі особи, яка притягається до відповідальності, або за умови її належного та завчасного повідомлення.
Положеннями ст. 77 КАС України встановлено, що у справах про протиправність рішень обов`язок доказування правомірності покладається на відповідача, а також на обмеження щодо використання нових доказів, які не були в основі оскаржуваного рішення.
При цьому, суд звертає увагу на те, що жодних належних доказів належного повідомлення позивача про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення представником відповідача суду не надано.
Таким чином, викладене свідчить про те, що дії або бездіяльність ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані як адміністративне правопорушення.
Належних доказів на спростування доводів позивача представником відповідача не надано.
Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки постанова не містить належних та допустимих доказів, які могли б поза розумним сумнівом підтвердити вину позивача у інкримінованому адміністративному правопорушенні, то вказана постанова №1526 від 25 серпня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення.
Суд звертає увагу і на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав належних та допустимих доказів наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача.
Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Поновити позивачу  ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови №1242 від 08 вересня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №1242 від 08 вересня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі – задовольнити.
Скасувати постанову №1242 від 08 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_4 , адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 23.07.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.