ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/4497/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі № 280/4497/25 (суддя Кисіль Р.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки у розмірі 5377,90 грн з 01.04.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення набрало законної сили 19.11.2025.
22.12.2025 у справі видані виконавчі листи.
Постановою державного виконавця від 08.01.2026 відкрите виконавче провадження №79936381 щодо примусового виконання рішення суду у даній справі.
Постановою державного виконавця від 30.01.2026 виконавче провадження №79936381 було закінчене у зв`язку з виконанням у повному обсязі вимоги виконавчого документа.
20.02.2026 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача до суду першої інстанції надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №280/4497/25, в якій представник просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.12.2025 №084050000459, яке було прийняте на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №280/4497/25;
- постановити окрему ухвалу та направити її Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В обґрунтування заяви зазначав, що внаслідок проведеного відповідачем на виконання рішення суду у цій справі перерахунку пенсії позивача був застосований визначений в рішенні суду у цій справі показник середнього заробітку за два календарних роки, які передували року призначення пенсії, за 2016 та 2017 роки у розмірі 5377,90 грн.. Проте, з метою належного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/4497/25 відповідач повинен був внести зміни лише у графу «Середній заробіток за 2 попередні роки», визначивши відповідний показник у розмірі 5 377,90 грн., а решту показників, які використовуються для обчислення пенсії, зокрема, графу «Коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП» – не змінювати, оскільки питання щодо коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати не було предметом розгляду в адміністративній справі №280/4497/25, а резолютивна частина відповідного судового рішення не містить жодних рішень стосовно цього.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю у справі № 280/4497/25 відмовлено.
З ухвалою суду від 24 лютого 2026 року не погодилась позивач, представником була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, позивач просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначає, що відповідач не виконує рішення суду протягом тривалого часу. Вказує, що рішення відповідача від 05.12.2025 №084050000459, прийняте на виконання рішення суду, є “макетною обробкою”, тобто, це не реалізоване рішення. Також, при формуванні рішення від 05.12.2025 №084050000459, відповідач не включив до неї коефіцієнтів збільшення 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, що призвело до визначення пенсії позивача у розмірі, який є значно нижчим, за той розмір, який вона отримує зараз.
Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.ст.311, 312 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
З матеріалів справи вбачається, що з 01.04.2025 позивачу було проведено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, що складає 3764,40 грн, збільшений на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115.
На виконання рішення суду у справі №280/4497/25 відповідачем був застосований для визначення розміру пенсії позивачки розмір показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки у розмірі 5377,90 грн..
Як вбачається зі змісту рішення суду у цій справі та підтверджується наведеними в заяві представника позивача аргументами, під час вирішення даної справи судом не надавалась оцінка необхідності застосування з 01.04.2025 (чи будь-якої іншої дати) для визначення розміру пенсії позивачки коефіцієнтів збільшення 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115.
Предметом спору в даному випадку був лише розмір показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарних роки, які передували року звернення за призначенням пенсії.
Колегія суддів вказує, на виконання рішення суду відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки у розмірі 5 377,9 грн..
Проте, оскільки судом в межах даної справи не надавалась правова оцінка необхідності застосування коефіцієнтів збільшення 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, то порушені у заяві питання виходять за межі заявлених у даній справі позовних вимог.
Із наведених позивачем обставин не встановлено підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушені у заяві питання виходять за межі заявлених у даній справі позовних вимоги, а тому не можуть бути вирішені в порядку ст.383 КАС України, а є окремими позовними вимогами, які мають вирішуватися в порядку іншого позовного провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі № 280/4497/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак