ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
24.07.2026 | Справа № 910/3958/26
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендагроінвест"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл"
про відшкодування збитків у розмірі 504 163,50 грн
Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лендагроінвест" (далі – ТОВ "Лендагроінвест") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал Оіл" (ТОВ "Кристал Оіл") 504 163,50 грн збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після передання Відповідачу зерна 48,07 т та надання обумовлених Договором №26/10-23 від 26.10.2023 послуг з оброблення та очищення зерна, останнім не було повернуто 40,44 т зерна, вартість якого становить 504 163,50 грн (40,44 т х 15 000,00 грн).
Також у своєму позові ТОВ "Лендагроінвест" просило суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у цій справі.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання ТОВ "Лендагроінвест" про відстрочення сплати судового збору, а також залишено позовну заяву без руху, встановивши останньому десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
21.04.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Лендагроінвест" подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
08.05.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Кристал Оіл" подало відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову, оскільки:
- Договір №26/10-23 від 26.10.2023 не укладався між сторонами;
- Вимога про повернення зерна №10 від 22.01.2026 не була скріплена електронним цифровим підписом і матеріали справи не містять ані доказів направлення, ані доказів її отримання Відповідачем;
- матеріли справи не містять належних доказів, які підтверджують передання 48,07 т зерна, а також оплати наданих послуг, які б підтверджували фактичне виконання Договору №26/10-23 від 26.10.2023.
- надані Позивачем докази містять відомості, які не узгоджуються з фактичними даними щодо місцезнаходження Відповідача та умов виконання перевезення, що свідчить про непідтвердження факту передачі зерна ТОВ "Кристал Оіл".
08.05.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Кристал Оіл" також подало клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справи та клопотання про витребування оригіналів письмових доказів у порядку частини 6 статті 91 ГПК України.
13.05.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Лендагроінвест" подало відповідь на відзив, в якій не погодилося із запереченнями ТОВ "Кристал Оіл", з огляду на те, що:
- Договір №26/10-23 від 26.10.2023 було підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін. Про втрату печатки чи неправомірне її використання Відповідачем не стверджується;
- товарно-транспортні накладні відповідають вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів та Правилам перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, та у сукупності з іншими доказами підтверджують передачу Відповідачу 48,07 т зерна за фактичною адресою виробничих потужностей, які зазначені на офіційному сайті Електронної зернової біржі України та в експлуатаційному дозволі №10-22-35 PF.
18.05.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 19.05.2026) ТОВ "Кристал Оіл" подало заперечення на відповідь на відзив, в яких виклало свої доводи проти аргументів ТОВ "Лендагроінвест", наголосивши про необґрунтованість позовних вимог.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Кристал Оіл" про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін та частково задоволено клопотання останнього про витребування доказів у порядку частини 6 статті 91 ГПК України. Витребувано у ТОВ "Лендагроінвести" оригінали: договору про надання послуг № 26/10-23 від 26.10.2023, товарно-транспортних накладних від 31.10.2023, від 03.11.2023 та рахунку на оплату замовлення №42 від 05.12.2023. Зобов`язано ТОВ "Лендагроінвести", з урахуванням ухвали суду від 29.05.2026, у строк до 08.06.2026 надати суду оригінали витребуваних доказів.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду 08.06.2026 на адресу суду від ТОВ "Лендагроінвести" надійшли оригінали витребуваних документів.
09.06.2026 ТОВ "Кристал Оіл" подало заяву про ознайомлення з матеріалами справи.
25.06.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Кристал Оіл" подало заяву про призначення почеркознавчої експертизи у зв`язку з тим, що підпис, який міститься у графі "Директор" не належить уповноваженій особі Відповідача.
01.07.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Лендагроінвести" подало заперечення на заяву ТОВ "Кристал Оіл" про призначення почеркознавчої експертизи.
07.07.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "Кристал Оіл" подало заяву, в якій підтримало заяву про призначення почеркознавчої експертизи.
Розглянувши заяву Відповідача про призначення судової експертизи у даній справі, суд зазначає наступне.
За частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 2 статті 73 ГПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 98 ГПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина 3 статті 98 ГПК України).
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза–це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.
Частиною 1 статті 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається, а судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.
Разом із цим, відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті (частина 1 статті 248 ГПК України).
Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначені у статті 252 ГПК України:
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252^1 цього Кодексу (частина 1).
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (частина 2).
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться (частина 3).
Згідно з частиною 3 статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3^1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.
Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (частина 1 статті 117 ГПК України).
Виходячи з того, що у випадку призначення судової експертизи на стадії розгляду справи по суті відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі, тому задоволення вказаного клопотання не відповідає пріоритетному завданню спрощеного позовного провадження – швидкому вирішенню справи, та призведе до надмірного порушення процесуальних строків розгляду справи.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).
Відповідно до частини 1 статті 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з частинами 2, 4 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4).
Відповідно до частини 1 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 118 ГПК України).
Згідно із частиною 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Згідно із частинами 1, 2 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи, що клопотання про призначення експертизи подано Відповідачем на стадії розгляду справи по суті, тобто з пропущенням строку для його заявлення, тому, відповідно до положень частини 2 статті 207 ГПК України, суд дійшов висновку про залишення вищезазначеного клопотання Відповідача без розгляду.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 30.11.2023 у cправі №27/55(914/4078/21).
Крім цього, на думку суду, у справі достатньо доказів для встановлення обставини щодо виникнення/невиникнення договірних правовідносин між сторонами.
Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Лендагроінвести" необґрунтованими.
За твердженнями ТОВ "Лендагроінвести", 26.10.2023 між ним (за текстом договору – Замовник) та ТОВ "Кристал Оіл" (за текстом договору – Виконавець) було укладено Договір про надання послуг №26/10-23.
У матеріалах справи міститься оригінал Договору про надання послуг №26/10-23 від 26.10.2023, за змістом якого:
- пункт 1.1.: У порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується за завданням другої сторони - Замовника надати послуги з оброблення зерна (надалі - Зерно) (включаючи, але не обмежуючись, очищення насіння від стороннього матеріалу шляхом пропускання його через сито, механічним способом або видалення насіння, зіпсованого комахами, та недозрілого насіння, так само як і видалення сирого насіння, не придатного для зберігання; сушіння, очищення, сортування, оброблення та протравлювання насіння перед його реалізацією тощо) у кількості, визначеній в акті прийому-передачі, що є невід`ємною частиною договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
- пункт 1.2.: Виконавець зобов`язується надавати послуги в договірному порядку, після попереднього усного чи письмового повідомлення Замовника. Характер та обсяги наданих послуг вказуються в Актах прийому-передачі наданих послуг.
- пункт 1.3.: Сторони домовились, що приймання-передача зерна за якістю (зокрема, щодо вологості) здійснюється за показаннями вологоміра Виконавця.
- пункт 3.2.: Доставка та повернення (відвантаження) Зерна здійснюється за рахунок Замовника. Приймання та повернення (відвантаження) проводиться в присутності представників Сторін за Актами приймання- передачі. Приймання-передача зерна за кількістю здійснюється, шляхом зважування його на вагах Виконавця, за якістю - шляхом проведення аналізу на вологість вологоміром Виконавця.
- пункт 3.3.: Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження (псування) матеріалу несе Виконавець з моменту його прийняття відповідно до Акту приймання-передачі.
- пункт 3.5.: Розрахунок залікової ваги Зерна проводити після складання Акту прийому-передачі. Втрати при доведенні до норм якості по вологості, сміттєвої домішки, а також втрати в межах норм природного убутку при наданні послуг згідно Договору відносяться на Замовника.
- пункт 3.8.: Виконавець не надає послуг із зберігання Зерна. По закінченню очистки та сушіння Зерна Замовник зобов`язаний забрати Зерно.
- пункт 3.9.: Виконавець має право притримати Зерно до моменту повної оплати Замовником послуг за цим договором.
- пункт 4.1.: Виконавець зобов`язується надавати послуги в строк, погоджений сторонами або, якщо такий строк не погоджений, в розумний строк.
- пункт 4.2.: Здача-приймання наданих послуг здійснюється Сторонами за Актом здачі-приймання наданих послуг.
- пункт 4.3.: Доставка Зерна здійснюється Замовником за власний рахунок.
- пункт 4.4.: У випадку, якщо Замовник не забирає Зерно після повідомлення Виконавцем про готовність, Виконавець має право нарахувати Замовнику плату за зберігання за ринковими цінами на день нарахування.
- пункт 6.1.: Вартість послуг за цим договором встановлюється у прайсі, а також зазначається у рахунку- фактурі. Замовник підтверджує, що ознайомлений з прайсом Виконавця.
- пункт 6.2.: Внесення плати за надані послуги здійснюється Замовником в безготівковому порядку в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця на підставі виставлених Виконавцем рахунків-фактур у день їх виставлення. Належним вважається виставлення Виконавцем рахунків електронною поштою на електронну адресу Замовника, вказану в даному Договорі, а також факсом. Оплатою Замовник підтверджує прийняття наданих послуг.
- пункт 9.1.: Цей Договір вступає в дію з дати його підписання і діє до « 31» грудня 2024 року.
- пункт 9.2.: У разі відсутності заяви Замовника або Виконавця про припинення або зміну умов цього Договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.
Також, за твердженнями Позивача, на виконання умов Договору ТОВ "Лендагроінвести" було передано ТОВ "Кристал Оіл" сільськогосподарську продукцію: 48,07 т проса, що підтверджується товарно-транспортними накладними №1 від 31.10.2023 та №1 від 03.11.2023.
Згідно виставленого ТОВ "Кристал Оіл" рахунку на оплату по замовленню №42 від 05.12.2023 після оброблення та очищення зерна залишок зерна вийшов становив 40,44 т, вартість наданих послуг за Договором №26/10-23 від 26.10.2023 складає 102 436,50 грн.
Однак після отримання зерна (проса) Відповідач припинив відповідати на повідомлення Позивача.
З метою досудового врегулювання спору Позивачем направлено вимогу про повернення зерна на електронну адресу Відповідача, зазначену в договорі (LeschenkoMarina@gmail.com), яка залишилась без відповіді та задоволення.
Згідно роздруківки з офіційного сайту Електронної зернової біржі України (graintarde.com.ua), станом на 26.03.2026 року, закупівельна ціна проса 15 000 грн (EXW елеватори). 
Таким чином, розмір збитків завданих Позивачу становить 504 163,50 грн (40,44 т х 15000 грн – 102 436,50 грн).
У зв`язку із завданням ТОВ "Лендагроінвести" збитків останнє звернулося з даним позовом до суду.
За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки – збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Отже, заявляючи до стягнення збитків, позивач повинен, окрім наявності всіх чотирьох елементів, чітко визначити у чому вони (збитки) полягають у розмінні статті 22 ЦК України, (упущена вигода/реальні збитки/моральна шкода).
Враховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.
Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо самостійного встановлення судом складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11).
Склад цивільного правопорушення, за наявності якого стягуються збитки, досліджується і встановлюється судом не на момент його виявлення, зумовленого поведінкою його посадової особи, а на момент вчинення цього правопорушення.
Перевіряючи наявність та розмір збитків, суд зазначає наступне.
Предметом даного позову є стягнення збитків на користь ТОВ "Лендагроінвести" внаслідок неналежного виконання ТОВ "Кристал Оіл" умов Договору №26/10-23 від 26.10.2023.
У постановах від 05.03.2021 у справі №910/9752/16 та від 19.09.2024 у справі №916/3392/23 Верховний Суд вказав, що необхідно відрізняти обов`язок боржника по відшкодуванню збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (Глава 51 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).
Зазначене розмежування підстав відповідальності пояснюється також тим, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов`язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду – особа, яка її завдала.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".
У той же час, відповідно до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та, відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони") визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову само по собі не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/19 зазначила, що самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Оскільки Договір, як зазначає Позивач, було укладено між ним та Відповідачем, тому спірні правовідносини виникли щодо компенсації збитків, завданих неналежним виконанням останнім зобов`язання, що випливає з договору (Глава 51 ЦК України)
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з абзацом 8 частини другої наведеної статті серед способів захисту цивільних прав та інтересів судом передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Аналогічні положення містить і частина друга статті 20 ГК України.
Відповідно до вимог частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За положеннями статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (частина 1).
Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (частина 2).
Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (частина 3).
При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина 4).
Отже, під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Збитки – це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.
За твердженнями Позивача, під збитками розуміється вартість зерна, яке не було повернутого Відповідачем після надання обумовлених Договором №26/10-23 від 26.10.2023 послуг, що становить 504 163,50 грн (40,44 т х 15000 грн – 102 436,50 грн).
Однак, суд зазначає, що порушення ТОВ "Лендагроінвести" умов Договору щодо повернення сільськогосподарської продукції після її оброблення не є автоматичним свідченням втрати/пошкодження/знищення зерна.
Крім цього, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується втрата/пошкодження/знищення переданого для обробки сільськогосподарської продукції (зерна).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Лендагроінвести" не доведено наявності збитків як одного з елементів господарського правопорушення.
Як було раніше зазначено, у разі відсутності хоча б одного з елементів складу господарського правопорушення, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
У разі відсутності хоча б одного з елементів складу господарського правопорушення, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
У зв`язку з цим не потребується встановлення інших елементів господарського правопорушення.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Отже, позов ТОВ "Лендагроінвести" не підлягає задоволенню.
При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на Позивача.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Сергій МУДРИЙ