ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року | Справа №160/14111/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 28.03.2026 року №182159-2413-0417-UA1202027000063450, яким згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 розділу XII ПК України нараховано податкове зобов`язання за 2026 рік по орендній платі з фізичних осіб в сумі 68 652,76 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 12.06.2018 між позивачем та Солонянською селищною радою укладено договір №15-2028 оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.Шевченка, 28, смт.Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, площею 0,33 га, яка має кадастровий номер 1225055100:03:005:0007. Згідно із пунктом 1 якого позивач отримала в платне довгострокове платне користування земельну ділянку для обслуговування виробничого будинку станції технічного обслуговування, яка знаходиться за адресою: вул.Шевченка, 28, смт.Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №139475972 від 28.09.2018, за позивачем зареєстровано право оренди земельної ділянки строком на 25 років з правом пролонгації з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Позивач зазначає, що з моменту реєстрації речового права оренди нею з січня по квітень 2026 сплачувалась орендна плата за користування землею відповідно до розрахунку орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена, підписана орендодавцем, що підтверджується копіями квитанцій про оплату за 2026 рік. Однак, в жодному із спірних податкових повідомлень-рішень відповідач не врахував суми сплаченої орендної плати за 2026 рік. Так, цільове призначення земельної ділянки власником такої ділянки не змінювалось. Разом з тим, відповідачем у спірному податковому повідомленні-рішенні зазначено код класифікації видів цільового призначення земель «0307», який означає «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», тоді як за Договором оренди земельної ділянки від 12.08.2018 №15-2018 позивачем отримано у користування земельну ділянку з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка згідно з класифікацією видів цільового призначення земель має код «1102». Проте, до вказаного Договору зміни та доповнення станом на червень 2026 не вносились, в тому числі, стосовно істотних умов, зокрема, орендної плати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС позивач є орендарем вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди від 12.06.2018 року №15-2018, укладеного із Солонянською селищною радою строком на 25 років. Згідно із відомостями, наданими орендодавцем, розмір орендної плати становить 5 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Так, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2026 році становила 1 373 055,2568 грн, у зв`язку з чим сума орендної плати визначена у розмірі 68652,76 грн (1 373 055,2568 грн х 5%). На цій підставі 28.03.2026 року позивачу сформовано податкове повідомлення-рішення №182159-2413-0417-UA1202027000063450 за 2026 рік. 
Стосовно доводів позивача про неправильне зазначення у податковому повідомленні-рішенні цільового призначення земельної ділянки відповідач зазначає, що фактичним цільовим призначенням земельної ділянки є «для обслуговування виробничого будинку станції технічного обслуговування». Водночас зазначення у спірному податковому повідомленні-рішенні іншої назви цільового призначення, має формальний характер, оскільки відповідна інформація відображається в ІКС «Податковий блок» автоматично та не вплинула на визначення розміру орендної плати. Відповідно до пунктів 288.1, 288.4, 288.5 статті 288, пункту 289.1 статті 289 ПК України підставою для нарахування орендної плати є договір оренди земельної ділянки, розмір та умови внесення орендної плати визначаються договором, а для визначення її розміру використовується нормативна грошова оцінка земельної ділянки. При цьому зміна нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, відповідач вважає, що використання контролюючим органом достовірних відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, навіть отриманих з інших джерел, саме по собі не є підставою для визнання податкового повідомлення-рішення протиправним. Також зазначає, що окремі формальні дефекти податкового повідомлення-рішення не є безумовною підставою для його скасування, якщо вони не впливають на зміст та розмір визначеного грошового зобов`язання. У разі оскарження податкового повідомлення-рішення визначене ним грошове зобов`язання вважається неузгодженим до набрання законної сили судовим рішенням, а сплачені позивачем суми орендної плати обліковуються як переплата та не можуть враховуватися при визначенні правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. У зв`язку з чим, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену в позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи. 
Судом встановлено, що 12.06.2018 між ОСОБА_1 (орендар) та Солонянською СР (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки №15-2018 (далі - Договір), згідно із пунктом 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне довгострокове користування земельну ділянку для обслуговування виробничого будинку станції технічного обслуговування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до пункту 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3300 га. Кадастровий номер земельної ділянки: 1225055100:03:005:0007. Цільове призначення: для обслуговування виробничого будинку станції технічного обслуговування.
Пунктом 4 Договору визначено, що цей Договір укладено на 25 років. 
Відповідно до пункту 5 Договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 11.05.2018 становить 663 747,74 грн.
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням діючого коефіцієнту індексації згідно з розрахунком орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, грошова оцінка яких проведена (пункт 6 Договору).
Згідно із пунктом 7 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначеної законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. 
Земельна ділянка, що передається в оренду, для обслуговування виробничої станції технічного обслуговування (пункт 11 Договору).
Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування виробничої станції технічного обслуговування (пункт 12 Договору).
Також сторонами Договору підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за Договором, згідно з яким орендар прийняла земельну ділянку, розташовану за адресою: вул.Шевченка, 28, смт.Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, загальною площею 0,3300 га, кадастровий номер: 1225055100:03:005:0007.
Сторонами Договору складено та підписано розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної форми власності. Категорія земель землі житлової та громадської забудови. Площа земельної ділянки становить 0,3300 га. Нормативна грошова оцінка станом на 11.05.2018 р. складає 663 747,74 грн. Добуток коефіцієнтів індексації грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки становить 1,8972. Для розрахунку розміру орендної плати застосовано ставку у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати становить 33187,39 грн.
28.03.2026 року ДПС у Дніпропетровській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №182159-2413-0417-UA1202027000063450, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2026 рік у розмірі 68 652,76 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли, суд виходить з такого.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно із підпунктом 269.1.2 пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками плати за землю є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до підпункту 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктом оподаткування орендною платою є земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Згідно із пунктом 284.1 статті 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Відповідно до приписів статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. 
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.5 статті 286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Відповідно до підпункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
За змістом 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами) (підпункт 288.4 статті 288 ПК України).
Відповідно до підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:
- не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Згідно із пунктом 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно із пунктом 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Аналіз викладених норм свідчить, що підставою для нарахування орендної плати є договір оренди земельної ділянки; розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки; податковий період для сплати орендної плати календарний рік; нарахування сум грошових зобов`язань з орендної плати за землю проводиться контролюючим органом шляхом винесення податкового повідомлення-рішення. 
У постанові від 05.06.2024 у справі №914/2848/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 №1378-IV (далі - Закон №1378-IV).
Відповідно до ч.5 ст.5 Закону №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Статтею 13 Закону №1378-IV встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. 
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 13 Закону №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно із частиною 1 статті 15 Закону №1378-IV підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Пунктом 271.2 статті 271 ПК України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок, порядок проведення якої встановлено Законом України.
Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
За змістом частини 1 статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Частиною 2 статті 18 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Частина 1 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» встановлює, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Згідно із ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок №1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.
Підпунктом 14 пункту 24 вказаного Порядку визначено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості про значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дату проведення нормативної грошової оцінки земель.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 №1386 затверджений Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів (далі - Порядок №1386 (тут і далі в редакції на дату виникнення спірних правовідносин)), пунктом 4 якого передбачено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.
Частиною 1 статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що витяг з технічної документації про грошову оцінку землі носить інформаційний характер та є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки і відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто, витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради (постанова Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №160/2185/20).
У постанові від 12.07.2021 у справі №640/9862/20 Верховний Суд, оцінивши правову природу та порядок формування витягів про нормативну грошову оцінку конкретної земельної ділянки, дійшов висновку, що видача цього документа є способом відображення вартісного показника грошової оцінки цієї земельної ділянки на підставі існуючої у Державному земельному кадастрі інформації щодо неї та із використанням законодавчо встановлених показників.
Про можливість використання податковим органом лише інформації, відображеної в державному земельному кадастрі, Верховний Суд також вказував у постановах від 13.05.2021 (справа №826/13362/17), від 18.11.2021 (справа №160/7381/19).
Зміст наведених норм у сукупності свідчить, що нарахування орендної плати повинно здійснюватися на підставі саме актуальних даних державного земельного кадастру. Для цього законодавець відповідним чином врегулював порядок обміну необхідною для цього інформацією між, зокрема, Держгеокадастром (його територіальними органами) і податковими органами.
Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. 
У разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає приписам частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пунктах 101, 102, 108 постанови від 05.06.2024 у справі №914/2848/22.
Врахувавши особливості правовідносин з оренди земель державної та комунальної власності, які характеризуються наявністю імперативних елементів, у пунктах 118-122 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду здійснила системний аналіз Законів №161-XIV, №1378-IV та Податкового кодексу України та дійшла висновку, що зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності призводить до зміни розміру орендної плати. При цьому технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, затверджує орган місцевого самоврядування відповідним рішенням без узгодження з орендарем земельної ділянки. Натомість в орендаря земельної ділянки державної або комунальної власності з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки.
З огляду на це, Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свій висновок щодо застосування у сукупності статей 5, 13 Закону №1378-IV, статті 21 Закону №161-XIV та пункту 271.2 статті 271 ПК України, зроблений у постанові від 09.11.2021 у справі №635/4233/19, про те, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.
Натомість, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.02.2025 у справі №925/457/23 (провадження №12-33гс24) сформулювала висновок, що обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виник з моменту початку застосування такої оцінки відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України. 
Предметом спору у цій справі є податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.03.2026 року №182159-2413-0417-UA1202027000063450, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2026 рік у розмірі 68 652,76 грн.
Так, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є орендарем земельної ділянки площею 0,33 га, з кадастровим номером 1225055100:03:005:0007, розташованої на території Солонянської СР Дніпропетровської області. 
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Солонянською селищною радою укладено Договір оренди землі, відповідно до якого позивач користується зазначеною земельною ділянкою на умовах оренди.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що на підставі відомостей, наданих Солонянською СР, контролюючим органом в автоматичному режимі сформовано податкове повідомлення-рішення щодо визначення позивачу податкових зобов`язань з орендної плати за 2026 рік.
Згідно із переліком орендарів Солонянської селищної ради від 29.01.2026 (вх.до ГУ ДПС №16103/5 від 06.02.2026), розмір орендної плати за земельну ділянку яку орендує ОСОБА_1 складає 5 відсотків від НГО. 
За даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України (далі - ІТС «Податковий блок») та згідно даних ДРРП ОСОБА_1 є платником орендної плати на підставі договору оренди від 12.06.2018, укладеного з Солонянською селищною радою, терміном на 25 років. Земельна ділянка площею 0,33 га, яка розташована на території Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням «для обслуговування виробничого будинку станції технічного обслуговування» (кадастровий номер 1225055100:03:005:0007). 
На орендованій земельній ділянці розташована будівля станції технічного обслуговування №4 загальною площею 617,3 кв.м, будівля кафе, загальною площею 165,9 кв.м. 
Згідно ІКС НГО на момент формування податкового повідомлення-рішення за 2026 рік становить - 1 373 055,2568 грн. - за 2026 рік ППР № 182159-2413-0417-UA12020270000063450 від 28.03.2026 на суму 68652,76 грн (1 373 055,2568 (НГО) х 5%).
Суд зазначає, що відповідно до положень податкового законодавства, зокрема пункту 286.1 статті 286 ПК України, нарахування сум плати за землю фізичним особам здійснюється контролюючими органами на підставі даних державних реєстрів та інформації, що подається органами місцевого самоврядування.
Надані Солонянською СР відомості містять необхідні дані для визначення розміру податкового зобов`язання, зокрема, щодо наявності у позивача права користування земельною ділянкою, її площі, цільового призначення, а також нормативної грошової оцінки, яка є базою оподаткування орендною платою.
Суд зазначає, що у орендаря земельної ділянки державної або комунальної форми власності з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає обов`язок зі сплати орендної плати з урахуванням такої оцінки.
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом при обчисленні суми орендної плати враховано відомості щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, надані до Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області Солонянською селищною радою за 2026 роки, відповідно.
Зазначені відомості є належною підставою для визначення податкових зобов`язань, оскільки містять актуальні показники нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що застосовуються як база оподаткування орендною платою. 
Контролюючий орган, у свою чергу, здійснив нарахування податкових зобов`язань шляхом застосування встановленої ставки у розмірі 5% до відповідних показників нормативної грошової оцінки.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при визначенні сум податкових зобов`язань відповідачем використано належні, достовірні та актуальні дані, отримані від уповноваженого органу, а сам розрахунок здійснено відповідно до вимог чинного законодавства України.
Щодо доводів позивача про неврахування сплаченої частини орендної плати, суд зазначає наступне.
ПК України визначає порядок нарахування податкових зобов`язань з орендної плати за землю в податкових повідомленнях-рішеннях. При цьому, ПК України не наділяє контролюючі органи обов`язком щодо зменшення сум податкових зобов`язань в податкових повідомленнях-рішеннях на суму сплачених коштів. Отже, в податкових повідомленнях-рішеннях визначається загальна сума грошових зобов`язань до сплати.
Суд зазначає, що сплачені позивачем кошти обліковуються як переплата в інтегрованій картці платника та враховуються податковим органом при здійсненні платником наступних сплат. 
Відтак, доводи позивача щодо необхідності врахування сплачених сум в податковому повідомленні-рішенні є безпідставними та не впливають на правомірність оскаржуваного рішення контролюючого органу.
Відтак суд констатує, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 28.03.2026 року №182159-2413-0417-UA1202027000063450, згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 розділу XII ПК України, нараховано податкове зобов`язання за 2026 рік по орендній платі з фізичних осіб в сумі 68 652,76 грн., прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, що мали значення для його прийняття.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, у задоволенні позовної заяви про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.03.2026 року №182159-2413-0417-UA1202027000063450, прийнятого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, слід відмовити повністю з підстав викладених вище.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
У період з 10.08.2026 року по 04.09.2026 року (включно) суддя Кучма К.С. перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим ухвала винесена у перший робочий день 07.09.2026 року.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма