П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/238/26	

Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ПФУ в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду 29 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, що передбачена: частиною другою статті 55 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Законом України від 19.10.2000 №2050-III постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 за період з 23.09.2023 по день повної фактичної виплати всієї суми заборгованості пенсії, визначеної рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 23.09.2023 по день повної фактичної виплати всієї суми заборгованості пенсії та виплатити зазначену компенсацію у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, відповідно до вимог Закону України №2050-III та Порядку №159. 
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24, якн набрало законної сили 27.12.2024, визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо обчислення розміру та зобов`язано його з 23.09.2023 призначити та виплатити пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (надалі – Закон № 2262-ХІІ). Позивач 09.12.2025 №ВЕБ-15001-Ф-С-25-315752 звернувся до Відповідача з заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості пенсії відповідно до Закону №2050 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159) в зв`язку з початком виплати заборгованості згідно рішення суду Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24 . Листом від 30.12.2025 № 42093-41368/Т-02/8-1500/25 Відповідач повідомив позивача про те, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 по справі № 420/23704/24 було проведено перерахунок пенсії і сума доплати з урахуванням фактично виплачених сум склала 121529,03 грн. Виплата заборгованості здійснюється відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 у сумі пропорційною виділеної бюджетними асигнуваннями на цю мету. Частина нарахованої доплати пенсії за рішенням суду по справі № 420/23704/24 в сумі 374,70 грн зарахована на Ваш картковий рахунок в листопаді 2025 року за рахунок виділених асигнувань додатковими відомостями.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини донарахованої пенсії, що передбачена: частиною другою статті 55 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Законом України від 19.10.2000 №2050-III постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 за період з 23.09.2023 по листопад 2025 року в розмірі 374,70 грн, визначеної рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини донарахованої пенсії визначеної рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24 в розмірі 374,70 грн відповідно до “Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, з 23.09.2023 по листопад 2025 року.
В задоволені іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ПФУ в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що як слідує з матеріалів справи, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду в 2026 році, при цьому позовні вимоги стосуються проведення перерахунку та виплати пенсії починаючи з 01.09.2023 року, а тому позивачем пропущено строк звернення до суду.
Зазначає, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу. Таким чином, враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, зазначена Позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-ІІІ.
Вказує, що фінансування та виплата пенсії здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, виділених з Державного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення. Проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління, що надійшли від сплати єдиного внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Враховуючи вищезазначене, погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду у справі №420/23704/24 , а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24 адміністративний позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ з 12.04.2024 року;
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії по інвалідності з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 18 фактичних місяців служби підряд перед звільненням шляхом їх ділення на 24 місяці;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 23.09.2023 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначеної шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні 18 фактичних місяців служби підряд перед звільненням за період з березня 2022 року по серпень 2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розміри щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закон №2262-ХІІ та абзацу восьмому пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб” (зі змінами) від 06.12.2023 року №943/47135, на 18 (кількість таких місяців) відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" та з урахуванням раніше виплачених сум;
стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисяч) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 по справі № 420/23704/24, яке набрало законної сили 27.12.2024, проведено перерахунок пенсії і сума доплати з урахуванням фактично виплачених сум склала 140222,59 грн., що підтверджується розрахунками на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 1501033358.
Позивач 09.12.2025 звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України до відповідача з заявою, яка зареєстрована за №ВЕБ-15001-Ф-С-25-315752, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості відповідно до Закону №2050 та Порядку №159 у сумі 461,64 грн. Надати офіційну письмову відповідь у строки, визначені Законом України “Про звернення громадян”.
Головне управління ПФУ в Одеській області листом від 30.12.2025 42093-41368/Т-02/8-1500/25 повідомило позивача, зокрема, про те, що: 
“…Порядок виплати пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі - постанова № 821) кардинально відрізняється від порядку виконання судових рішень, який діяв до набрання чинності цієї постанови та передбачав виплату усієї суми боргу разово в порядку черговості набрання рішення суду, при наявності виділених на цю мету бюджетних коштів. Враховуючи зазначене, виплата заборгованості здійснюється відповідно до Порядку затвердженого постановою № 821 у сумі пропорційно виділеної бюджетними асигнуваннями на цю мету. Частина нарахованої доплати пенсії за рішенням суду по справі № 420/23704/24 в сумі 374,70 грн зарахована на Ваш картковий рахунок в листопаді 2025 року за рахунок виділених асигнувань додатковими відомостями. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Залишок загального боргу буде в подальшому виплачуватись згідно з чинним законодавством після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з урахуванням постанови № 821. Враховуючи викладене, Головне управління не може визначити орієнтовні строки повного виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду в частині виплати всієї суми заборгованості, оскільки виплата напряму залежить від виділених бюджетних асигнувань та враховуючи принцип “пропорційності” виплати коштів — кількості проведених перерахунків на виконання судових рішень.”.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів протиправною, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення суду №420/23704/24 від 26.11.2024 відповідачем у листопаді 2025 року виплачено 374,70 грн, залишок доплати на станом на 01.12.2025 складає 139847,89 грн.
З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини донарахованої пенсії, що передбачена: частиною другою статті 55 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Законом України від 19.10.2000 №2050-III постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 за період з 23.09.2023 по листопад 2025 року в розмірі 374,70 грн, визначеної рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини донарахованої пенсії визначеної рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі №420/23704/24 в розмірі 374,70 грн відповідно до “Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, з 23.09.2023 по листопад 2025 року.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Щодо компенсації втрати частини доходів то колегія суддів зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі по тексту Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі по тексту - Порядок №159).
Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону №2050-III у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року).
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону №2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).
Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з ст. 6 Закону № 2050-III, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок № 159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Відповідно до п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Відповідно до п. 3 Порядку № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.
Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
За висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, сформованими у постанові від 02.04.2024 в справі № 560/8194/20, умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. Тож, нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати проводиться у чітко визначений Законом № 2050-III строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду №420/23704/24 від 26.11.2024 відповідачем у листопаді 2025 року виплачено 374,70 грн, залишок доплати на станом на 01.12.2025 складає 139847,89 грн.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, відповідачем не заперечується та обставина, що нарахування та виплата грошового забезпечення здійснена на виконання рішення суду, проте як суб`єкт виконання цих рішень, проте на думку позивача відповідач не здійснив розрахунок та виплату компенсації виду доходу, передбаченого статтею 2 Закону №2050-ІІІ
Отже, колегія суддів зазначає, що дослідженню у межах даної справи підлягає факт порушення з боку відповідача строків виплати компенсації втрати частини доходів.
Так, як вже зазначалося, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, за наявності визначених Законом № 2050-III умов, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.
Тобто, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.
З огляду на викладене, у даному випадку право на компенсацію особа набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.
Детальній аналіз цих правовідносин наданий Верховним Судом у постанові по справі 520/25464/23 від 03 грудня 2025 року.
В пп.9, 10, 18 наведеної постанови вказується, що, -
"9. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
10. Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
18. Як уже зазначалося, підставою для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є затримка на один і більше календарних місяців виплати доходів згідно з рішенням суду.".
За приписами ч.5 ст. 242 КАС України та ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведені правові норми колегія суддів вважає необхідним при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справ врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду по справі 520/25464/23 від 03 грудня 2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 по справі № 420/23704/24 набрало законної сили 27.12.2024 року
В свою чергу, на виконання рішення суду №420/23704/24 від 26.11.2024 відповідачем у листопаді 2025 року виплачено 374,70 грн, залишок доплати на станом на 01.12.2025 складає 139847,89 грн., тобто сума доплати на виконання рішення виплачена не в повному розмірі, а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги в частині виплаченої суми.
Колегія суддів звертає увагу, що дія Закону № 2050-ІІІ поширюється на всі органи, що здійснюють виплату пенсій, та на всі суми пенсії, які не були вчасно виплачені, включно із заборгованістю, що стягнута або виплачена за рішенням суду, а сума заборгованості за своєю правовою природою є невід`ємною частиною пенсії Позивача, яку Відповідач протиправно не виплачував у належному розмірі протягом тривалого часу, а тому доводи апелянта, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, зазначена Позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-ІІІ є помилковими.
Щодо посилань Відповідача на відсутність відповідних бюджетних асигнувань та неможливість виплати коштів за рахунок власних надходжень від ЄСВ, то колегія суддів зазначає, що згідно зі сталою практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України"), державний орган не може посилатися на брак коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, гарантованих законом чи судовим рішенням
При цьому, колегія суддів зазначає, що право на компенсацію є окремим законним правом громадянина, що виникло внаслідок тривалого невиконання відповідачем рішення суду №420/23704/24. Вимога про нарахування компенсації не є виходом за межі попереднього судового рішення, а є належним способом захисту прав, порушених під час його виконання, оскільки обов`язок здійснити розрахунок та виплату компенсації покладено на органи Пенсійного фонду безпосередньо нормами прямої дії (Закону № 1058-IV та Законом № 2050-III), а тому доводи апелянта, що проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду у справі №420/23704/24 гуртуються на помилковому розумінні норм права.
Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки, шестимісячний строк звернення до суду (ст. 122 КАС України) обчислюється з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості
Відповідач помилково ототожнює строк звернення за перерахунком пенсії зі строком звернення за захистом права на компенсацію втрати частини доходів. Предметом цього спору є не перерахунок пенсії за 2023 рік, а протиправна бездіяльність ПФУ щодо ненарахування компенсації на суму боргу.
Факт виплати 374,70 грн у листопаді 2025 року вказує на розповсюдження на позивача дії Закону № 2050-ІІІ. На цю суму ПФУ мав автоматично нарахувати компенсацію у листопаді 2025 року. Позов у 2026 році щодо цієї частини подано в межах передбаченого законом строку від моменту її виплати.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 29 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 14 липня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова