П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/5824/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року (суддя Василяка Д.К., м. Одеса, повний текст рішення складений 28.11.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.02.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправною відмову в проведенні з 01.04.2019 нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року №222/4/167/239/111, наданої в/ч НОМЕР_1 18 лютого 2021 року ГУ ПФУ в м. Києві, з обмеженням її максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та без врахування індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та без врахування індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році";
- зобов`язати Головне управління провести з 01.04.2019 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року №222/4/167/239/111, наданої в/ч НОМЕР_1 18 лютого 2021 року ГУ ПФУ в м. Києві, без обмеження її максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві в проведенні з 01.12.2021 нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення в/ч НОМЕР_1 №222/4/167/239/111 від 18.02.2021 з обмеженням її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та з 01.03.2022 року без врахування індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році".
Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві провести з 01.12.2019 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 №222/4/167/239/111 від 18.02.2021 року без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність та з 01.03.2022 року без врахування індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році".
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи в частини позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, просить:
1. Скасувати судове рішення у справі №420/5824/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, щодо нарахування і виплати індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з нарахування і виплати індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з нарахування і виплати індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".
2. Змінити рішення шляхом зміни частині другій резолютивної частини рішення у справі № 420/5824/25 шляхом додавання після тексту "Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в проведенні з 01.04.2019 нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року №222/4/167/239/111, наданої військовою частиною НОМЕР_1 18 лютого 2021 року Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, з обмеженням її максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність" шляхом додавання наступного тексту: "та в проведенні нарахування та виплати індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році"".
3. Змінити рішення шляхом зміни частині третій резолютивної частини рішення у справі № 420/5824/25 шляхом додавання після тексту "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року №222/4/167/239/111, наданої військовою частиною НОМЕР_1 18 лютого 2021 року шляхом додавання наступного тексту: "та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".
В інший частині апелянт просить залишити рішення суду першої інстанції без змін
На обґрунтування поданої скарги апелянт зазначив, що судом не було надано належної оцінки наявним в матеріалах справи копіям розрахунків пенсії, наданих відповідачем станом на 01.12.2021, 01.01.2022, 01.02.2022, з яких вбачається, що індексації за 2021, 2022 та 2023 роки нараховувались, але не сплачувались.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

В апеляційній скарзі Головного управління, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити в задоволені позову у повному обсязі.
На обґрунтування поданої скарги зазначається, що відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХХІ визначено: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень". З 01.01.2021 Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" №1082-ІХ прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі 1 769,00 грн., з 01 липня - 1 854,00 грн., з 1 грудня - 1 934,00 грн. Позивач доводить свою позицію рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 №7-рп/1016, яким ч.7 ст.43 Закону №2262-ХХІ визнає неконституційною. У ст.152 Конституції України зазначається, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Проте, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" від 06.12.2016 №1774- встановлено обмеження до 31.12.2017. Тобто, рішення Конституційного суду не скасовує обмеження виплати пенсій на 2017 рік, а тому, дії органів Пенсійного фонду України є правомірними. Враховуючи також те, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, рішення Конституційного суду України від 20.12.2016№7-рп/1016 не змінює порядок нарахування пенсій до винесення даного рішення.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданих скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року по справі №320/4560/21:
- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 222/4/167/239/111 наданої військовою частиною НОМЕР_1 , 18 лютого 2021 року ГУ ПФУ в м. Києві;
- зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року №222/4/167/239/111, наданої військовою частиною НОМЕР_1 18 лютого 2021 року Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві;
- визнано протиправними дії ГУ ПФУ у м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно протоколами перерахунку пенсії з 01.12.2021, 01.01.2022, 01.02.2022, 01.06.2022, 01.01.2023 року вбачається, що позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, однак з обмеження максимального розміру пенсії.
19.01.2025 представниця ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві щодо пенсійного забезпечення.
Листом від 03.02.2025 Головне управління повідомило, що згідно з пунктом 10 Постанови № 168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії з 1 березня не може бути меншим за 100 грн. та більшим за 1500 грн. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" з 1 березня 2024 р. ОСОБА_1 проведено індексацію розміру пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пунктів 2 Постанов № 118 та №168, на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови (коефіцієнт 1,0796), у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Щодо обмеження максимального розміру пенсії повідомлено, що статтею 43 Закону (зі змінами) визначено, що по 31.12.2016 максимальний розмір пенсії урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не міг перевищувати 10740,00 грн. Разом з тим, статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (в редакції законів від 24.12.2015 № 911-VIII та від 06.12.2016 № 1774-VIII) визначено, що тимчасово, зокрема, з 01.01.2016 по 31.12.2017, максимальний розмір пенсій урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих) відповідно до Закону, не може перевищувати 10740,00 грн. Статтями 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2018-2024 роках прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2018 - 1373,00 грн., 3 01.07.2018 - 1435,00 грн., з 01.12.2018 і з 01.01.2019 - 1497,00 грн., з 01.07.2019 - 1564,00 грн., з 01.12.2019 і з 01.01.2020 - 1638,00 грн., з 01.07.2020 – 1712,00 грн., з 01.12.2020 і з 01.01.2021 - 1769,00 грн., з 01.07.2021 - 1854,00 грн., з 01.12.2021 і з 01.01.2022 - 1934,00 грн., з 01.07.2022 – 2027,00 грн., з 01.12.2022 - 2093,00 грн., з 01.01.2024 -2361,00 грн. Відповідно до статті 43 Закону (зі змінами) максимальний розмір пенсії урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) з 01.01.2018 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження максимальним розміром пенсії позивача є протиправними. Проте, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту обмеження пенсії станом на 01.04.2019, 01.03.2023, 01.03.2024, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині, що стосуються визнання протиправними дій дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 року та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з нарахуванням і виплатою індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних та додаткових видів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Так, 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", яким фактично було введено в дію обмеження граничного розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-XII, шляхом викладення частини 5 статті 43 Закону №2262-XII у новій редакції, за якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
01.01.2016 набрав чинності Закон України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким доповнено частину 5 статті 43 Закону №2262-XII і визначено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.
У подальшому до Закону №2262-XII були внесені додаткові зміни та доповнення, у зв`язку з чим частина 5 статті 43 Закону №2262-XII, яка була викладена в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі – Закон №3668-VI) та доповнена Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №911-VIII), стала частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII.
Відповідно до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Законів №3668-VI та №911-VIII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 зазначені вище положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Пунктом 2 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного Суду України визначено, що частина 7 статті 43 Закону №2262-XII є такою, що втратила чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі – Закон №1774-VIII), яким до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII були внесені зміни - слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
З огляду на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, зміни, що полягають у зміні слів та цифр, які були внесені Законом №1774-VIII до визнаної неконституційною (фактично відсутньої на час внесення цих змін) норми Закону №2262-XII (частини 7 статті 43 Закону №2262-XII), є нереалізованими.
Наведене дозволяє зробити висновок про те, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положень про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Отже, внесені Законом №1774-VIII зміни та доповнення до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною та втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для вказаного вище обмеження пенсії.
Аналогічна за змістом правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17, від 21.12.2021 у справі №120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі №569/2950/17, від 27.01.2022 у справі №240/7087/20, тощо.
Таким чином, з 20.12.2016 (дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016) частина 7 статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність.
При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI, які фактично дублюють частину 7 статті 43 Закону №2262-XII, змін не зазнали.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне чи множинне тлумачення, мають завжди трактуватися на користь особи.
У постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 Великою Палатою Верховного Суду, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" стосовно захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтями 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" вказав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, у справі, що розглядається, застосуванню підлягають саме норми Закону №2262-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21, від 25.07.2022 у справі №580/3451/21, від 30.08.2022 у справі №440/994/20, від 17.03.2023 у справі №340/3144/21 та інших Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За такого правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання відповідача перерахувати, нарахувати та виплатити позивачу пенсію без обмеження максимальним розміром.
Таким чином доводи апеляційної скарги пенсійного органу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача, то колегія суддів зазначає, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Звернувшись до суду з цим позовом ОСОБА_1 зазначив, що відповідач нараховує але не виплачує йому індексацію пенсії, відповідно до постанов Уряду №№118, 168 та 185.
З цього приводу колегія суддів звертає увагу позивача на те, що нарахована індексація йому не виплачувалася через обмеження пенсійним органом виплати підсумкового розміру максимальним розміром у 10 розмірів прожиткового мінімуму.
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції зобов`язав ГУ ПФУ провести з 01.12.2019 нарахування та виплату позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.
Враховуючи, що розмір нарахованих позивачу на виконання Постанов КМУ №№118, 168 та 185 суми індексації не є спірним, а нарахована індексація пенсії не виплачувалася через протиправне обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином (ефективно) відновлено порушене право позивача. Доказів того, що, що при виконані цього рішення відповідач не виплатить нараховану позивачу індексацію в матеріалах справи відсутні.
Таким чином доводи апеляційної скарги позивача визнаються судом безпідставними.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.
Порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не встановлено.
З огляду на що підстави для скасування/зміни оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційні скарги сторін задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною четвертою та пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов