Справа №219/1036/18 
1-кп/212/425/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу
У складі судді ОСОБА_1 
Секретар ОСОБА_2 
За участю прокурора ОСОБА_3 
Захисника ОСОБА_4 
Обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м .Кривий Ріг кримінальне провадження № 42017051100000574 внесеного до ЄРДР 28.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глухе, Томаківського р-ну.. Дніпропетровської обл., громадянина України з серединою технічною освітою, не одруженого, не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, військово частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час А3220), гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти, солдата. який є учасником бойових дій зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 за ст.407 ч.4 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено ,що :
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту. підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; 
мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано: 
демобілізація комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати мирного часу. 
18 березня 2014 року з дня опублікування набрав чинності Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію». Пунктом 1 зазначеного Указу Виконувача обов`язків Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 визначено оголосити та провести часткову мобілізацію (далі мобілізація).
Згідно п. 4 вказаного Указу визначено Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно -рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.
Тобто з 18 березня 2014 року в України відповідно до абзацу 11 ст1 Закону України ,, Про охорону України ,, та абзацу 4 статті 1 Закону України ,, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ,. настав особливий період .
Статтею 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України, зокрема: приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховної Ради України; встановлює режим роботи органів державної влади інших державних органів під час мобілізації та у воєнний час. 
У 2014 році ще двічі оголошувалась часткова мобілізація, а саме Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 №454/2014 та від 21.07.2014 №607/2014 (затверджені Законами України №1240-VII від 06.05.2014 та №1595-VII від 22.07.2014, відповідно). 
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015 (затверджений Законом України №113-VIII від 15.01.2015) визначено Кабінету Міністрів України: перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь ПОВНА ГОТОВНІСТЬ; установити з метою мінімізації негативних наслідків для економіки держави обмеження під час виконання мобілізаційних завдань та довести їх до визначених суб`єктів національної економіки, які переводяться на функціонування в умовах особливого періоду, з введенням ступеня ПОВНА ГОТОВНІСТЬ. 
Рішення щодо звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період були прийняті:

- Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» визначено провести у березні-травні 2015 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303: 
- Указом Президента України №254/2015 від 06.05.2015 «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454 «Про часткову мобілізацію»; 
- Указом Президента України №115/2016 від 25.03.2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15». 
У подальшому, Указом Президента України №411/2016 від 26.09.2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобилизации до указу Президента України від 14 січня 2015 року №15» визначено провести у вересні-жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. 
Станом на сьогоднішній день Указами Президента України чи Законами України не приймались рішення про порядок і терміни проведення заходів. спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу (національну скономіку України на функціонування в умовах особливого періоду переведено відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015, який затверджений Законом України №113- VIII від 15.01.2015), а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати мирного часу (військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту переведено на організацію та штати воєнного часу відповідно до Указу Виконувача обов`язків Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014). 
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.06.2017 року солдат ОСОБА_5 був зарахований до списків військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 . 
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду. 
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України. Військової присяги, віддано служити українському народові. сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також Відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові,сумлинно вивчати військову справу ,зразково виконувати свої військові обов`язки засвоювати все чому навчають командири(начальники) та бути готовим до виконання завдань,пов`язаних із захистом Відчизни,незалежності та теріторіальної цілісності України, вважатися таким, шо виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місті роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу. включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойово славою Збройних Сил України, често і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України. 

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин: 07 листопада 2015 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації на особливий період , керуючись раптово виниклим бажанням тимчасово ухилитись від проходження військової служби з метою використания одержаного в такий спосіб вільного часу, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно порушив вимоги зазначеного винне законодавства, тобто не з`явився вчасно без поважних при на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час А3220) ,яка на той час була розташована АДРЕСА_2 , та продовжував ухилятися від військової служби до 26 грудня 2017 року. В період часу з 07 листопада 2015 по 26 грудня 2017 року солдат ОСОБА_5 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 26 грудня 2017 року в умовах Особливого періоду. 26 грудня 2017 року військовослужбовці військової служби правопорядку доставили солдата ОСОБА_5 до військової прокуратури Донецького гарнізону. таким чином припинив вчинення кримінального правопорушення останнім.За викладених вище обставин дії солдата ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім военного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив , що дійсно він 07 листопада 2015 року , будучи військовослужбовцем не з`явився вчасно без поважних при на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка на той час була розташована АДРЕСА_2 , В період часу з 07 листопада 2015 по 26 грудня 2017 року перебував вдома , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 26 грудня 2017 року. 26 грудня 2017 року військовослужбовці військової служби правопорядку доставили його до військової прокуратури Донецького гарнізону. У скоєному щиро кається .

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 , визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.
Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України а саме :нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім военного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинений умисно, особу винного, який є учасником бойових дій , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував, та не перебуває, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З врахуванням зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст.349,368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 407 ч.4 КК України .
Призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 407 ч.4 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік .
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1