Справа № 758/18284/25 
Категорія 67 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року         місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, -
У С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Кравченко (надалі за текстом - позивач) до  ОСОБА_2  (надалі за текстом - відповідач), про поділ майна подружжя.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час шлюбу сторонами було набуто майно, а відтак, позивач просила суд (з урахування заяви про уточнення позовних вимог):
- визнати за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя, на праві особистої приватної власності частки на нежитлового приміщення НОМЕР_7 загальною площею 5,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом - спірний об`єкт);
- стягнути з відповідача на користь позивача 661 790 гривень грошової компенсації за 1/2 частки вартості автомобілів BYD Song Plus, 2023 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та Toyota Yaris, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 (надалі за текстом - спірні автомобілі) визнавши право власності на автомобіль за відповідачем.
Відповідач заперечує проти позову виходячи з того, що спірний об`єкт не підлягає поділу, у зв`язку з тим, що відсутня технічна можливість поділу приміщення.
Ухвалою від 21.11.2025 позовну заяву залишено без руху.
05.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з заявою про уточнення позовних вимог.
Ухвалою від 08.12.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.
02.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив.
11.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
У підготовчому засіданні 24.03.2026 судом, поновлено строк на подання відзиву, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 12.05.2026 взяли участь представники сторін.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив частково.
Суд, керуючись приписами ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення оголосивши дату та час його проголошення.
Розглянувши цивільну справу, заслухавши пояснення та дослідивши докази, суд встановив наступне.
24.02.1996 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 24.02.1996.
Як свідчить Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідач є власником спірних автомобілів.
Між відповідачем (покупцем) та ОСОБА_5 (продавцем) укладено Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 05.06.2019 за змістом якого відповідач набув право власності на спірний об`єкт.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171676686 від 25.06.2019 право власності відповідача на спірний об`єкт зареєстровано 25.06.2019.
Заочним Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №758/15289/24 шлюб між розірвано.
Згідно консультаційної довідки судового експерта Коваля І.М. загальна вартість спірних автомобілів складає 1 323 580,00 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 с. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3ст. 235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Судом встановлено, що сторонами під час подружжя було набуто спірне майно.
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно із ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Так, судом встановлено, а сторонами не заперечується, що спірне майно набуто у власність відповідача за час перебування сторін у шлюбі, а відтак, є їх спільною сумісною власністю.
Відтак, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони уклали шлюбний договір або уклали іншу домовленість щодо поділу спірного майна, а тому при поділі спірного майна між подружжям суд визнає право особистої приватної власності на частину спірного об`єкта за кожним з подружжя, визнає право особистої приватної власності на спірні автомобілі за відповідачем та присуджує позивачу компенсацію частки вартості спірних автомобілів.
Підсумовуючи викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги повністю.
Заперечення відповідача щодо неможливості поділу спірного об`єкта з технічних причин суд відхиляє повністю, адже відповідачем не доводиться, що спірний об`єкт будучи нерухомим майном є неподільною річчю.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя - задовольнити;
Визнати за ОСОБА_4 , в порядку поділу спільного майна подружжя, на праві особистої приватної власності частки на нежитлового приміщення НОМЕР_7 загальною площею 5,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Визнати за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, на праві особистої приватної власності частки на нежитлового приміщення НОМЕР_7 загальною площею 5,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Визнати за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, на праві особистої приватної власності автомобіль BYD Song Plus 2023 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ;
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 661 790 (шістсот шістдесят одна тисяча сімсот дев`яносто) гривень грошової компенсації за 1/2 частки вартості автомобілів BYD Song Plus, 2023 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та Toyota Yaris, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ;
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 );
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 );
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя         В.В. Гребенюк