Номер провадження 1-кп/754/742/26
Справа№754/4604/26
В И Р О К 
Іменем України

10 липня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:
головуючого судді  ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №12025100030003500 від 21.12.2025 стосовно обвинуваченого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.2, 122 ч. 1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , 
потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 , 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та на умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальні правопорушення, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 21.12.2025, приблизно о 06:25 год., перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , за місцем мешкання своєї бабусі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у словесний конфлікт зі своїм батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та своєю бабусею, у ході розвитку якого у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення фізичного насильства, а саме нанесення тілесних ушкоджень останнім.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс один удар пательнею (сковорідкою) по голові своєї бабусі, ОСОБА_5 . Після чого, остання втративши рівновагу впала на підлогу. ОСОБА_3 продовжував свій злочинний умисел, направлений на спричинення фізичного насильства, а саме нанесення тілесних ушкоджень бабусі, почав наносити удари своїми руками, зведеними в кулак чисельну кількість ударів, по голові останньої.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми: рани (визначені клінічними лікарями як забійні, сліди загоєння (у виді рубців), які були виявлені під час проведення судово-медичного огляду) в ділянці чола зліва, в ділянці чола справа (ближче до зони росту волосся), у правій тім`яній ділянці; множинні садна (без опису морфології) голови; навколоочний синець справа; перелом правої носової кістки (без зміщення); гостра субдуральна гематома над правою півкулею великого мозку (товщиною до 5 (мм), що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 21.12.2025, приблизно о 06:35 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , за місцем мешкання своєї бабусі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у словесний конфлікт зі своїм батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та своєю бабусею, у ході розвитку якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс своєму батьку ОСОБА_6 , декілька ударів руками, зведеними в кулаки по голові, який від нанесених ударів втратив рівновагу та впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, одразу почав наносити чисельну кількість ударів руками, зведеними в кулак та ногами, у тому числі колінами, по голові, тулубу батька. В цей же час, ОСОБА_3 , взявши до своєї правової руки пательню (сковорідка), наніс нею декілька ударів, по голові батька.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки: перелом ребер від 8 по 12 по лопатковій лінії справа; перелом 4, 5, 6 ребер по ключичній лінії, 9-го по задній підлопатковій лінії зліва, які обумовили розвиток лівобічного гідротраксу, крововиливів у паренхіму лівої легені; малого правобічного гідротораксу; пневмомедіастінуму верхнє-переднього середостіння, емфізема м`яких тканин грудної клітки обабіч, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, а також закриту черепно- мозкову травму: рани визначені клінічними лікарями як забиті на межі тім`яних та потиличної ділянок майже по центру та дещо справа; струс головного мозку, яка за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , на підставі ст. 63 Конституції України, відмовилась від надавання показань щодо ОСОБА_3 , оскільки обвинувачений є її внуком, однак не відмовилась відповідати на запитання. Відповідаючи на запитання потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що вона підтверджує обставини вказані в обвинувальному акті. Також, вони з обвинуваченим ОСОБА_3 примирились, в зв`язку з чим просила суворо його не карати. Вказала, що дане кримінальне провадження вже є для нього покаранням за вчинені дії.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від надавання показань щодо ОСОБА_3 , який є його сином, однак не відмовився відповідати. Відповідаючи на запитання потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що він підтверджує обставини вказані в обвинувальному акті. Також, зазначив, що вони з ОСОБА_3 примирились, в зв`язку з чим просив суворо його не карати.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3  свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч. 2, 122 ч. 1 КК України, визнав повністю при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме, що, дійсно, 21.12.2025 в період часу з 4-ї години по 7-му, перебуваючи в одній квартирі, в нього виник конфлікт з батьком ОСОБА_6 , щоб його уникнути він пішов до квартири бабусі ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , де вказаний конфлікт продовжився. Зазначив, що конфлікт виник в них з приводу дівчини. Так, в ході словесного конфлікту зі своїм батьком та бабусею, він вдарив бабусю ОСОБА_5 сковорідкою, від чого остання впала на підлогу. Після чого, він продовжив наносити удари кулаками по голові бабусі. Після чого, він вдарив декілька разів батька ОСОБА_6 кулаками по голові. Від вказаних ударів батько впав на підлогу, а він продовжив бити батька кулаками та ногами по голові та тулубу. В під час нанесення ударів батьку, він також взяв сковорідку, якою наніс декілька ударів, по голові батька.
Зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, шкодує про вчинене, а також що він примирися з батьком ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_5 , попросив в них вибачення та вони не мають до нього претензій. Зазначив, що зробив належні висновки. Просив суд суворо його не карати.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не мають сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує наступним чином:
- за ст. 125 ч. 2 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
- за ст. 122 ч. 1 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено. 
Кримінальне провадження №12025100030003500 від 21.12.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 розглянуто з дотриманням правил підсудності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наступні норми КПК та КК України.
Так, згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якої людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до норм ст. 50 ч. 2 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Дотримання загальних засад призначення покарання на підставі ст.ст. 50, 65 КК України є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме обвинувачений вчинив криманальниц проступок та нетяжкий злочин, особу винного, а саме:
- раніше не судимий;
- є військовослужбовцем, брав участь в бойових діях, внаслідок яких отримав ушкодження;
- за місцем реєстрації характеризується посередньо;
- не перебуває під наглядом у лікаря - психіатра в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги»;
- не перебуває під наркотичним диспансерно - динамічним наглядом в КНП «Київська міська клінічна лікарня №10»;
- згідно висновку судово-медичної експертизи №168 від 16.02.2026 ОСОБА_3 у період діяння, в скоєнні якого він підозрюється, виявляв ознаки «Посттравматичного стресового розладу» (F 43.1 за МКХ-10). За своїм психічним станом в період діяння, в скоєнні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в період діяння, в скоєнні якого він підозрюється, він міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 , виявляє ознаки «Посттравматичного стресового розладу». За своїм психічним станом в теперішній час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом йому не рекомендується застосування примусових заходів медичного характеру. За своїм психічним станом може самостійно реалізувати своє право на захист. За своїм психічним станом в теперішній час, здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в тому числі, при проведенні процесуальних дій. ОСОБА_3 не виявляє ознак синдрому залежності внаслідок вживання психоактивних речовин, лікування від вищезазначеної залежності не потребує.
Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вперше притягнення до кримінальної відповідальності.
Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, який зробив належні висновки, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілих, які просять суворо обвинуваченого не карати, оскільки вони з ним примирились, а також те, що ОСОБА_3 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Крім того,  ОСОБА_3 , за час досудового розслідування та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, позицію інших учасників судового провадження, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання: за ст. 125 ч. 2 КК України у виді обмеження волі, за ст. 122 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі. На підставі  ст. 70 ч. 1 КК України (сукупність кримінальних правопорушень), остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілими не пред`являвся, а тому суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілим, що відповідно до положено ст. 128 ч. 7 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Речові докази, в кримінальному провадженні №12025100030003500 від 21.12.2025, а саме:
- згідно постанови слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 21.12.2025: а саме: сковорідка чорного кольору без ручки, сковорідка темно-жовтого кольору з ручкою, змив речовини бурого кольору з підлоги та стіни кухні, змив речовини бурого кольору з коридору, змив речовини бурого кольору з ванної кімнати, змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати №1, зв`язка ключів від квартири, кросівки білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, джинсові штани зі слідами речовини бурого кольору, кофту чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, мотузок з ладанкою та хрестиком, які передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №010078 від 11.03.2026);
- згідно постанови слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 22.12.2025, флеш носій - флеш карти micro-CD марки "AGI" об`ємом 32 GB з серійним номером "ОХАР 0808004", на якому містяться відео-файли (відеозаписи), зберігається при матеріалах кримінального провадження;
- згідно постанови слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 12.03.2026, оптичний носій - DVD-R диск з аудіозаписом, зберігається при матеріалах кримінального провадження.
Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно вимог ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів, в сумі становить 10 134 грн 63 коп., оскільки під час досудового розслідування проводилась експертиза: СЕ-19/111-26/1143-БД від 03.03.2026.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2025, накладено арешт на майно (ЄУНСС: 754/21219/25, НП: 1-кс/754/4110/25).
21.12.2025 обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (ЄУНСС: 754/21312/25, НП: 1-кс/754/4124/25), який було змінено ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2026, на домашній арешт (ЄУНСС: 754/2299/26, НП: 1-кс/754/386/26), який в подальшому було неодноразово продовжено, останній раз 24.03.2026 на строк два місяці, тобто до 24.05.2026. 
Строк дії запобіжного заходу закінчився 24.05.2026.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 615 ч. 1 п.15 КПК України, суд -

з а с у д и в : 

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125 ч. 2, 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:
- за ст. 125 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців;
- за ст. 122 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити  ОСОБА_3  остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3  звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. 
Речові докази, в кримінальному провадженні №12025100030003500 від 21.12.2025, а саме:
- які згідно постанови слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 21.12.2025 передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції №010078 від 11.03.2026 - знищити;
- флеш носій - флеш карти micro-CD марки "AGI" об`ємом 32 GB з серійним номером "ОХАР 0808004", на якому містяться відео-файли (відеозаписи) - зберігати при матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора;
- оптичний носій - DVD-R диск з аудіо записом - зберігати при матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 10 134 (десять тисяч сто тридцять чотири) грн 63 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.12.2025 на майно (ЄУНСС: 754/21219/25, НП: 1-кс/754/4110/25) - скасувати.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:   ОСОБА_1