| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4579/26 Суддя першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кравченка Є.Д.,
суддів: Осіпової О.О., Златіна С.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо повторного застосування обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 після виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснювати перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром у подальшому, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією, з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 01.03.2025. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є пенсіонером МВС України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України № 2262-XII. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24, яке набрало законної сили 17.08.2024 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 29.05.2021 з обмеженням максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 29.05.2021 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 11.08.2021 № 33/44/1-К-1446/08-1637 без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії. Разом з тим, після проведення подальших індексацій та перерахунків в 2025-2026 роках, відповідач повторно застосував до пенсії обмеження максимальним розміром.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року суд закрив провадження у справі № 580/4579/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 про закриття провадження у справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково ототожнив предмет нового спору із виконанням попереднього судового рішення. Так, апелянт зазначив, що предметом позову у справі № 580/4579/26 є протиправні дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо повторного (нового) застосування обмеження максимальним розміром пенсії позивача, які були вчинені відповідачем у 2025- 2026 роках під час проведення подальших індексацій та перерахунків. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі № 580/6024/24 стосувалося зобов`язання перерахувати пенсію без обмеження максимальним розміром станом на дату, з якої суд зобов`язав його виконати (з 29.05.2021 на підставі конкретної довідки). Відповідач виконав вказане рішення суду та провів відповідні виплати, однак, при здійсненні нових щорічних індексацій у 2025 та 2026 роках відповідач вчинив нові, самостійні протиправні дії, повторно обмеживши розмір пенсії апелянта. Ці дії не є невиконанням старого рішення суду, а є новими правовідносинами, які виникли на підставі нових розрахунків органів пенсійного фонду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 у справі № 580/4579/26 - залишити без змін. На думку відповідача суд першої інстанції вивчив повно та всебічно матеріали справи і прийняв законне рішення, оскільки фактичною підставою для звернення позивача до суду із даним позовом є невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження та продовжено строк розгляду справи.
Згідно частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24 позов задоволено частково, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 29.05.2021 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 11.08.2021 № 33/44/1-К-1446/08-1637 без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
26.03.2026 позивач звернувся із заявою до відповідача щодо виплати його пенсії без обмеження її максимальним розміром.
У відповідь на заяву відповідач листом № 8970-8036/К-03/8-2300/26 від 23.04.2023 повідомив, що на виконання рішення суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) встановлюється без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок.
Також зазначено про те, що зобов`язань щодо вчинення будь-яких інших дій в подальшому, зокрема проведення подальших перерахунків пенсії без обмеження її максимального розміру, на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням суду від 17.07.2024 у справі №580/6024/24 не покладено. 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії, починаючи з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції посилався на ту обставину, що фактично підставою для звернення позивача до суду із даним позовом є невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що у разі незгоди із рішеннями, дією чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 580/6024/24, позивач не позбавлений права скористатися процесуальним механізмом звернення до суду у порядку статей 378, 382 або 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.
Проаналізувавши предмет позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що волевиявлення позивача фактично спрямоване на зобов`язання відповідача у певний спосіб виконати інше судове рішення - рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24 та фактично є однією із форм контролю за виконанням судового рішення. 
Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
З урахуванням вимог положень ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5).
Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.
Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 1 статті 239 КАС України).
Пунктом 4 ч. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена підстава (п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України) для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду, є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Так, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили, сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у справі № 580/6024/24 позов задоволено частково, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 29.05.2021 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 11.08.2021 № 33/44/1-К-1446/08-1637 без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.04.2026 № 8970-8036/К-03/8-2300/26 слідує, що на виконання рішення суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія встановлюється без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок. Зобов`язань щодо вчинення будь-яких інших дій в подальшому, зокрема проведення подальших перерахунків пенсії без обмеження її максимального розміру, на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням суду від 17.07.2024 у справі №580/6024/24 не покладено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав про те, що спір у даній справі спрямований на зобов`язання відповідача у певний спосіб виконати інше судове рішення - рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі №580/6024/24, у зв`язку із чим, спір у даній справі має бути вирішеним в порядку контролю за виконанням судового рішення у відповідності до статей 382-383 КАС.
Верховний Суд у своїх рішеннях, дійсно, наголошував на тому, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Проте, колегія суддів наголошує на тому, що наведений підхід щодо застосування статей 382-383 КАС є виправданим лише у випадку, коли це стосується невиконання конкретних зобов`язань, які покладені на певну особу відповідним судовим рішенням.
Однак, як зазначає позивач у тексті позову, в якості підстав позову, після проведення подальших індексацій та перерахунків у 2025-2026 роках, відповідач повторно застосував до пенсії позивача обмеження максимальним розміром. У зв`язку із чим, він звернувся до відповідача із заявою від 26.03.2026(зареєстрована відповідачем за вх. №8036/К-2300-26) щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.
Також позивач зазначив, що вважає такі дії відповідача щодо повторного обмеження розміру його пенсії максимальним розміром протиправним.
Водночас, колегія суддів зауважує, що сформована позивачем перша позовна вимога «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо повторного застосування обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 після виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі № 580/6024/24» не вказує на те, що позивач звернувся до суду з приводу невиконання зазначеного рішення, а лиш свідчить про те, що позивач вважає неправомірним обмеження пенсії максимальним розміром повторно після виконання зазначеного рішення.
Матеріали справи свідчать, що у межах розгляду справи № 580/6024/24 спору щодо правомірності обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 01.03.2025 року не існувало та судом не вирішувалося, а тому правовідносини, що виникли у цій справі є новими та знаходяться поза межами судового спору, що розглядався судом у справі № 580/6024/24.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір у цій справі виник з приводу невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 580/6024/24, а тому приписи пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України не можуть бути застосовані.
Щодо посилання суду першої інстанції на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 у справі №355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16, від 22.028.2019 у справі №522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а, від 24.09.2020 у справі №640/15623/19, від 28.02.2023 у справі №260/1898/22, колегія суддів зазначає, що такі висновки не є релевантними до даних правовідносин оскільки у межах даного позову позивачем заявлено вимоги щодо нових правовідносин.
Так, Верховним Судом неодноразово, зокрема, у вказаних постановах зазначалось, що обраний спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої на виконання рішення суду, є неправильним, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, однак у межах даних правовідносин позов подано позивачем з приводу нових правовідносин, які виникли після виконання рішення суду, а не на виконання рішення суду.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав, передбачених пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, для закриття провадження у адміністративній справі.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року - скасувати.
Справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Є.Д. Кравченко 

Судді О.О. Осіпова

С.В. Златін