Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/880/26
Провадження № 2/542/659/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді – Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до відповідачки про стягнення боргу за кредитним договором та просить стягнути з відповідачки за договором надання грошових коштів у кредит №7553300325 від 24.03.2025 суму заборгованості в розмірі 37116,00 грн. та судові витрати.
Позов мотивовано тим, що 24.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір надання грошових коштів у кредит №7553300325.
Відповідно до кредитного договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 6000 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної відповідачкою, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Посилаються на те, що ТОВ «Іннова Нова», як позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі 6000 грн. Відповідачка же належним чином свої зобов`язання не виконала, кредиту не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Заборгованість відповідачки перед позивачем складає 37116,00 грн., з яких: 6000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 19116,00 грн. - заборгованість за процентами, 12000,00 грн. - заборгованість за пенею.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 37116,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 13.05.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано докази (а.с.56-57).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.68), в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутність (а.с.6 на звороті).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с.69). Надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково лише в межах фактично отриманого тіла кредиту. У частині стягнення процентів, комісії, пені, витрат на правничу допомогу та інших нарахувань – заперечує з підстав, викладених у відзиві (а.с.65).
Також відповідачкою ОСОБА_1 18.05.2026 року був наданий відзив на позовну заяву (а.с. 60-62), в якому вона зазначає, що не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 6000 грн. Однак, вважає, що позивач подав до суду документи, які не узгоджуються між собою за ключовими реквізитами. Зокрема: у різних документах фігурують різні суми кредиту — 8000 грн та 6000 грн; у матеріалах містяться різні номери договорів; у частині документів зазначено іншу особу; у розрахунку заборгованості наявні неузгодженості, фрагментарність та ознаки технічного дублювання. Такі розбіжності свідчать про неналежну підготовку доказової бази та не дають можливості однозначно встановити, який саме правочин і які саме нарахування є предметом спору.
Зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним і достовірним доказом, оскільки: містить численні дублювання рядків; частина даних подана в хаотичному та нечіткому вигляді; неможливо перевірити порядок нарахування процентів, комісії та пені; існують розбіжності між окремими нарахуваннями та підсумковими сумами, розрахунок не дає можливості перевірити правильність формування саме такої суми.
Крім того, позивач не довів правомірність усіх нарахувань; не підтвердив правильність переходу між процентними ставками; не довів обґрунтованість одночасного нарахування процентів, комісії та пені.
Вказує, що сума процентів більше ніж утричі перевищує суму фактично отриманого кредиту, тому вважає такі нарахування явно неспівмірними, надмірними та такими, що суперечать принципам добросовісності, розумності та справедливості, передбаченим ст. 3, 13, 509 ЦК України. Крім того, пеня у розмірі 12000 грн фактично призводить до кратного збільшення заборгованості та створює надмірний фінансовий тягар для споживача.
Зазначає про наявність суперечностей в електронних доказах та документах щодо підписання, отже позивач не довів належне укладення договору саме в тому вигляді, який покладено в основу позову.
Між паспортом кредиту, договором, розрахунком заборгованості та іншими матеріалами справи існують неузгодженості, зокрема щодо суми комісії та розміру нарахувань.
Також відповідачка посилається на необґрунтованість та неспівмірність заявленого розміру витрат на правничу допомогу.
Таким чином вважає, що позивач довів лише факт отримання нею тіла кредиту у розмірі 6000 грн, однак не довів належними, допустимими та достовірними доказами: правильність розрахунку процентів; обґрунтованість пені; належне укладення договору саме у заявленому вигляді; відсутність суперечностей у електронних доказах. За таких обстави вважає, що н позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах фактично отриманого тіла кредиту.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 24.03.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір надання грошових коштів у кредит №7553300325, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 6000,00 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього договору та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується в період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (а.с.8-13).
Пунктом 3.1. договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки:  НОМЕР_1 .
Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 24.03.2025 року або наступний за ним календарний день (п. 3.2. договору).
Вказаний договір було підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8996.
ОСОБА_1 було також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.16-17).
Відповідно до Рішення Єдиного учасника ТОВ «Іннова Фінанс» № 05-09/2025 від 05.09.2025 було змінено найменування юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю з «Іннова Фінанс» на «Іннова –Нова» (а.с. 27).
Листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №22307 від 08.04.2026 року повідомлено ТОВ «Іннова Фінанс» про успішність операції про перерахунок 24.03.2025 на банківську картку № НОМЕР_2 коштів у сумі 6000 грн. (а.с.25).
Згідно з повідомленням АТ КБ "Приват Банк" №20.1.0.0.0/7-260521/65883-БТ від 28.05.2026, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в банку емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), на яку 24.03.2025 року був зарахований платіж у сумі 6000 грн, що відповідає даті укладання кредитного договору та сумі наданого кредиту (а.с. 71, 72-73).
Крім того й відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідачка будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляла.
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачкою не надано.
Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором №7553300325 від 24.03.2025 року з ТОВ «Іннова Фінанс» в сумі кредиту 6000 грн.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідачка має заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит №7553300325 від 24.03.2025 в сумі 37116,00 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19116,00 грн. - заборгованість за відсотками, 12000,00 грн. – заборгованість за пенею.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).
Так в даному випадку відповідачка за договором надання грошових коштів у кредит №7553300325 від 24.03.2025 року з ТОВ «Іннова Фінанс» отримала кредитні кошти в сумі 6000 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Таким чином, оскільки відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернула, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору, підлягають задоволенню.
При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Так, за умовами договору №7553300325 від 24.03.2025 року укладеного між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 6000 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5. цього договору та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується в період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (а.с.8-13).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що саме за наведенними відсотковими ставками та в межах строку кредитування здійснений розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за відсотками за користування кредитом в сумі 19116,00 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідачка у відзиві на позовну заяву вказувала, що нараховані позивачем проценти більше ніж утричі перевищують суму фактично отриманого кредиту, є необгрунтованими та неспівмірними. 
Так, при укладанні кредитного договору відповідачка була повідомлена про розмір відсотків, порядок їх сплати та інші суттєві умови договору, і добровільно уклала цей договір, підписавши його без будь-яких застережень, та користувалася отриманими коштами.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Кредитним договором, що укладений між сторонами, процентні ставки визначені в розмірі – 1,00% та 0,87%.
Про всі істотні умови кредитного договору відповідачка була завчасно та належним чином повідомлена, оскільки у кредитному договорі міститься вся інформація, визначена частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому чіткі умови кредитного договору викладені не лише у договорі №7553300325 від 24.03.2025 року, але й в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою без будь-яких застережень чи заперечень.
Отже, положення укладеного відповідачкою кредитного договору №7553300325 від 24.03.2025 року є чіткими, конкретно визначеними та такими, що не допускають подвійного тлумачення.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь пені в розмірі 12000,00 грн. за вищевказаним кредитним договором, суд виходить з наступного.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
При цьому, в наданому розрахунку заборгованості зазначено, що пеня нарахована за період з 12.04.2025 по 15.04.2025 та з 30.04.2025 по 10.06.2025 (а.с. 33-36), тобто в період дії в Україні воєнного стану.
Отже, позивачем не враховано вищевказаних положень Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та безпідставно нараховано неустойку (штраф, пеню) за невиконання/неналежного виконання зобов`язання, а тому вимога щодо стягнення з відповідачки на користь позивача пені в розмірі 12000,00 грн. задоволенню не підлягає.
Таким чином, у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідачка має заборгованість за кредитним договором №7553300325 від 24.03.2025 в розмірі 25116 (двадцять п`ять тисяч сто шістнадцять) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 6000 грн., заборгованості за відсотками 19116,00 грн.
Оскільки відповідачка не виконує умов кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 25116 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. З відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 67,67% з розрахунку: 25116 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 37116 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 67,67% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки складає 1801,65 грн. з розрахунку: 2662,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 67,67% (відсоток задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (код ЄДРПОУ 44127243) заборгованість за кредитним договором №7553300325 від 24.03.2025 в розмірі 25116 (двадцять п`ять тисяч сто шістнадцять) грн 00 коп, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу – 6000 грн, суми заборгованості за відсотками – 19116 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1801 (одна тисяча вісімсот одна) грн 65 (шістдесят п`ять) коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», місцезнаходження: вул. Верхній Вал, буд.10, поверх 2, офіс 5, м.Київ, 04071, код ЄДРПОУ 44127243;
відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 21 липня 2026 року.
Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області      Ю.О. Афанасьєва