Справа № 203/177/26
Провадження № 2/0203/2027/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 липня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді  Колесніченко О.В.,
за участю секретаря  Шовкопляса М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, м. Львів), через уповноваженого представника через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 562706 від 14 січня 2023 року на загальну суму 81 059,96 грн., а також судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 13 січня 2026 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребуванні доказів від АТ «Універсал Банк» за ухвалою суду від 13 січня 2026 року.
Заочним рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 23 лютого 2026 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 562706 від 14 січня 2023 року станом на 01 лютого 2024 року в загальному розмірі 81 059,96 грн. (вісімдесят одна тисяча п`ятдесят дев`ять гривень 96 коп.), що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 9999,98 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 71 059,98 грн.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 24 березня 2026 року за заявою представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Карлаша І.А. скасоване заочне рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 23 лютого 2026 року з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом учасників.
Окремо відзив не подавався, однак 09 березня 2026 року в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Карлаш І.А. надійшла заява в якій він позов не визнав, заперечуючи проти доводів позивач тим, що у справі відсутні докази надання кредиту, оскільки виписка не містить даних про платника переказу на 10 000,00 грн. та призначення платежу, відсутні докази підписання кредитного договору, оскільки відсутні будь-які дані про те яким саме одноразовим ідентифікатором підписаний договір, крім того сума нарахованих відсотків пред`явлена позивачем до стягнення у більше ніж 7 разів перевищує тіло кредиту, що є підставою для зменшення їх розміру до розміру тіла кредиту, як явно несправедливих для споживача умов.
24 березня 2026 року в поданій через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представник позивача заяві заперечував проти доводів представника відповідача, вказав, що доводи представника відповідача є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором, представником відповідача не доведено належним чином та не надано жодних обґрунтованих доказів на підтвердження аргументів на які він посилається.
Інші заяви по суті справи не подавались.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, в поданій раніше заяві клопотав про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, в поданій раніше заяві представник відповідача клопотав про розгляд справи у його та відповідача відсутність.
Суд, вислухавши усні пояснення представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про вирішення справи за ст. 13 ЦПК України в межах заявлених вимог з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 14 січня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №562706, відповідно до умов якого відповідачу на картковий рахунок № НОМЕР_1 перераховано грошові кошти в сумі 10 000 грн. Строк кредиту – 420 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка фіксована становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 1,54% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 13 лютого 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказано календарною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку ,в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом на отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. (п.п.1.3-1.5.2 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 27361,92% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89 200 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 87 220 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором (п.п.1.7-1.9 Договору). Також сторони договору погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 1 500 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 110 грн. починаючи з 5 дня за кожен день такого невиконання та/або неналежного виконання (п.п.6.4-6.4.2 Договору). Договір укладено у формі електронного документа з використання електронного підпису відповідача, а саме останній підписав договір про надання споживчого кредиту електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора С498 14 січня 2023 року о 03:04:38 годині, що підтверджується довідкою №б/н від 14 січня 2023 року виданою представником ТОВ «Селфі Кредит». Також сторонами узгоджено графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №562706 від 14 січня 2023 року (Додаток№1 до договору). (а.с. 9-19, 22 зворот, 19 зворот -20). 
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача (а.с. 20 зворот-23 зворот).
27 січня 2026 року на виконання ухвали суду від 13 січня 2026 року АТ «Універсал Банк» підтвердило, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та відкритий під неї відповідний банківський рахунок, надано виписку по рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , за період з 14 січня 2023 року по 13 січня 2026 року, з якої вбачається, що первісним кредитором виконано умови договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №562706 від 14 січня 2023 року, та 14 січня 2023 року о 03:06:07 год. відбулося зарахування на банківський рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 10 000 грн., що також узгоджується з даними відповіді №20251020-2183 від 20 жовтня 2025 року, виданої директором ТОВ «Пейтек», підтверджено успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 10 000 грн., відповідно до умов договору про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03 травня 2022 року, укладеного між компанією та ТОВ «Селфі Кредит»: номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» 02a67195-e9a3-4be6-8968-b05eca0c2316; номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» 1d292c2aa8881f10257cefea005394ae, код авторизації 965573, Банк-еквайр – АТ «ПУМБ», дата і час виконання – 2023-01-14 03:06:04, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ5375411500958116, сума 10 000 грн. (а.с.65-80, 23 зворот).
01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, за якими ТОВ «Селфі Кредит» на підставі Реєстру боржників від 01 лютого 2024 року відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 562706 від 14 січня 2023 року, що зокрема підтверджується витягом із Реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року. Виконання умов договору факторингу між сторонами підтверджується платіжною інструкцією №74875 від 01 лютого 2026 року (а.с.31-35 зворот, 36, 37).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до відповідача, яке виникло за договором № 562706 від 14 січня 2023 року (а.с. 36).
На виконання вказаного договору ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло Реєстр боржників від 01 лютого 2024 року в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року, від кредитора до нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року (а.с.36 зворот).
Із витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 562706 від 14 січня 2023 року становить 81 059,98 гривень, яка складається з: 9999,98 грн. сума виданого кредиту та 71 059,98 грн. заборгованість по відсоткам (а.с.36).
Із виписки по руху коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , за період з 14січня 2023 року по 13 січня 2026 року, наданої АТ «Універсал Банк» на виконання Ухвали суду про витребування документів від 13 січня 2026 року, судом вбачається, що відповідачу на вказаний картковий рахунок 14 січня 2023 року було зараховано грошові кошти у розмірі 10 000 грн. (а.с.79 зворот).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Враховуючи викладене ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог договору останній вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Отже сторони погодили строк повернення тіла кредиту, відсотків, тобто сторони погодили усі істотні умови договору, а тому, доводи представника відповідача щодо відсутності доказів укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також щодо отримання кредитних коштів відповідачем спростовуються дослідженими матеріалами доданими позивачем до позовної заяви.
Як видно з розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Селфі кредит», станом на 01 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_1 мав заборгованість за договором № 562706 від 14 січня 2023 року у загальному розмірі 87 439,98 грн. з якої відповідачем за період з 10 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року було здійснено часткову оплату заборгованості по кредитному договору на загальну суму 6 380,02 грн. з яких: 10 лютого 2023 року було здійснено часткову оплату заборгованості по кредитному договору на загальну суму 1 000 грн., які первісним кредитором було спрямовано на оплату процентів за користування грошовими коштами, 12 лютого 2023 року було здійснено часткову оплату заборгованості по кредитному договору на загальну суму 3 620,01 грн. та які первісним кредитором було спрямовано: на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3 620 грн. та на оплату основної суми кредиту у розмірі 0,01 грн., та 20 лютого 2023 року було здійснено часткову оплату заборгованості по кредитному договору на загальну суму 1 760,01 грн. та які первісним кредитором було спрямовано: на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 760 грн. та на оплату основної суми кредиту у розмірі 0,01 грн., в подальшому відповідачем не було здійснено жодної оплати. Відтак, станом на 01 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 562706 в загальному розмірі 81 059,96 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 9 999,98 грн., заборгованість за відсотками 71 059,98 грн. (а.с.24-30 зворот).
Таким чином, відповідачем здійснювалась оплата на користь первісного кредитора сум в погашення кредиту, хоч би і у менших за визначені договором сумах, і дані обставини відповідачем не заперечувались, що у відповідності з вимогами ч.2 ст. 642 ЦК України підтверджує акцепт та, відповідно, укладення кредитного договору, тому доводи представника відповідача про те, що договір не підписаний сторонами та нікчемний, суд відхиляє.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як було зазначено вище, сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунку заборгованості за договором №562706 від 01 лютого 2024 року складає 71 059,98 грн. та що понад сім разів перевищує суму отриману відповідачем у кредит у загальному розмірі 10 000 грн., що узгоджується з доводами представника відповідача та не спростовано позивачем.
Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Селфі кредит», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення ОСОБА_1 договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.
Таким чином, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем сума до стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 71 059,98 грн., не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 10 000 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаними договорами до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів, тобто до 10 000 грн.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19 999,98 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 656,90 грн. (19 999,98*2 662,40/81 059,96=656,90).
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 01 липня 2025 року уклав із Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі керуючого партнера Усенка Михайла Ігоровича договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, відповідно до умов якого вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8 000 грн. без ПДВ. Термін оплати послуг вказаний у акті наданих послуг (а.с. 40).
Згідно акту наданих послуг (правової (правничої) допомоги) №5 від 05 січня 2026 року та деталізованого опису до даного акту позивачу надано наступний перелік правових та юридичних послуг у справі, про стягнення заборгованості за кредитним договором №562706, за яким боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 : 1) усна консультація клієнта, щодо перспективи та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (витрачено 0 год. 30 хв.), 2) ознайомлення з матеріалами кредитної справи (витрачено 2 год.), 3) погодження правової позиції клієнта у справі (витрачено 0 год. 30 хв.), 4) складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (витрачено 3 год. 30 хв.), 5) подання заяви до суду від імені клієнта (1 шт.) (а.с. 40 зворот, 41).
Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 133, 137, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, – 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»  (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28) з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), заборгованість за кредитним договором № 562706 від 14 січня 2023 року станом на 01 лютого 2024 року в загальному розмірі 19 999,98 грн. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 98 коп.), що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 9999,98 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 10 000 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»  (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28) з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір в сумі 656,90 грн. (шістсот п`ятдесят шість гривень 90 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а всього 3 656,90 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 90 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене і підписане 13 липня 2026 року.

Суддя О.В. Колесніченко