Справа № 344/13763/25 
Провадження № 2/344/929/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Домбровської Г.В.,
секретаря судового засідання Петришин Р.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (надалі – також «Позивач», «ТОВ «ФК «Абекор») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі – також «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором №806044 від 20.08.2024 року у розмірі 32 672,00 гривень, яка складається з: 20 000,00 грн тіло кредиту та 12 672,00 грн нараховані проценти.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.2024 року ТОВ «ФК «АБЕКОР» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» укладено електронний кредитний договір №806044, за умовами якого ОСОБА_1 видано кредит в сумі 20000,00 грн. Строком на 64 дні (з урахуванням додаткової угоди до кредитного договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,99% в день.
Відповідно до п. 2.1. вищевказаного договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 , що емітована банком України. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://firstcredit.com.ua та підписаний ним електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором d94321.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши Відповідачу на зазначену ним у кредитному договорі платіжну карту кредит в суміс 20 000,00 грн. натомість Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує.
У зв`язку з невиконанням умов договору у Відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 32 672,00 гривень, яка складається з: 20 000,00 грн тіло кредиту та 12 672,00 грн нараховані проценти. Враховуючи наведене просить суд стягнути з Відповідача на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Абекор» заборгованість за кредитним договором.
Представник Позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі.
Представником Відповідача ОСОБА_1 на адресу суду подано відзив на позов, у якому він заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.
Заперечуючи проти позову, представник у відзиві покликається на відсутність в матеріалах справи доказів видачі кредитних коштів Відповідачу ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, на думку представника Відповідача, відсутні підставии вважати, що у Позивача виникло право вимоги про повернення коштів, які ним не були перераховані за кредитним договором. 
Крім того, представник Відповідача посилався у відзиві на позов на те, що Позивачем всупереч положенням кредитного договору та вимогам чинного законодавства безпідставно нараховано проценти до моменту звернення з позовною заявою до суду, вийшовши за межі узгодженого сторонами строку кредитування у 54 дні.
Також у відзиві на позов представник зазначає про те, що Відповідач є діючим військовослужбовцем та приймає участь у бойових діях на Сході України, що дає підстави посилатися на вимоги ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як підставу звільнення від сплати процентів за користування кредитом.
Представник Відповідача у поданій на адресу суду заяві просив в задоволенні позову відмовити з викладених у відзиві підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «АБЕКОР» та заповнив анкету клієнта-фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення.
20.08.2024 року ТОВ «ФК «АБЕКОР» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» уклали електронний кредитний договір №806044.
Згідно з п.п.1.2-1.3. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 20 000 грн. 00 коп. Строк кредиту 54 дні з кінцевим терміном повернення до «12» грудня 2024 року (включно). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі/Графіку платежів.
Як вбачається з п.1.3.1.-1.3.2. Договору Кількість платежів 2 платежі. Періодичність сплати платежів: 1-й платіж через 4дн. (період, що починається з моменту укладення Договору та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати першого платежу, далі по тексту - перший період користування кредитом); 2-й платіж через 50 днів (період, що починається з наступного дня, що слідує за останнім днем першого періоду користування кредитом та закінчується останнім днем (включно), встановленим для сплати другого платежу, (далі по тексту - другий період користування кредитом).
Згідно п.1.4.Кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: 1.4.1. Базова процентна ставка 0.99% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом; 1.4.2. Основна процентна ставка 0.99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом; 1.4.3. Акційна процентна ставка, що застосовується відповідно до наступних умов: - 0,01 % в день, якщо Позичальник не пізніше 4-го календарного дня (включно) користування кредитом, відлік яких починається з дня фактичного надання суми кредиту, здійснить повернення суми кредиту в повному обсязі та сплатить проценти нараховані за час фактичного користування кредитом. При цьому, якщо перший період користування кредитом, менше 4-х днів, таке повернення повинно бути здійснено не пізніше дати закінчення першого періоду користування кредитом, далі - перша акційна ставка. У випадку, якщо акційна ставка в першому періоді дорівнює акційній ставці в другому періоді, акційна ставка, зазначена в першому періоді носить технічний характер та не має юридичного змісту для Позичальника; або - 0.0100 % в день, що застосовується протягом першого період користування кредитом, (крім випадку якщо Позичальник скористався першою акційною ставкою або уклав додаткову угоду про продовження строку кредиту, де дана акційна ставка буде застосована до дати такого укладення (включно)), якщо Позичальник своєчасно сплатить перший платіж , не пізніше строку та не менше суми, що встановлені в початковому Графіку платежів (+3 календарні дні додатково для виконання вказаного зобов`язання) або у вказаний строк 3 укладе додаткову угоду про продовження строку кредиту (пролонгацію), (далі - друга акційна ставка). Якщо Позичальник не має права на отримання знижки на умовах другої акційної, акційна ставка в цьому полі буде дорівнювати розміру базової ставки/основної ставки, яка відповідно діє в цей період, у зв`язку з чим ця умова Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для Позичальника. Позичальнику доступна одна із вищезазначених акційних ставок - перша акційна ставка або друга акційна ставка, застосування однієї з яких залежить від того, яку умову виконає Позичальник. В даному випадку, Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримує від Кредитора індивідуальну знижку на базову процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом (його частини), а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (включно), буде перераховано за акційною процентною ставкою, відповідно до вищезазначених умов. У випадку невиконання Позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від Кредитора, користування кредитом для Позичальника здійснюється за базовою процентною ставкою протягом першого періоду користування кредитом (без застосування знижки) на звичайних (базових) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів (позичальників), які не мають окремих індивідуальних знижок базової процентної ставки. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що застосування акційної процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Позичальник погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Позичальником права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується базова процентна ставка, при цьому застосування базової процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової процентної ставки.
Згідно п.1.4.3.1.Договору протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Позичальника, якщо Позичальнику доступна знижка на базову проценту ставку та Позичальник виконав умови для отримання доступної знижки.
Відповідно до п.п.1.8.-1.10. Договору загальні витрати за кредитом на дату укладення Договору складають: 998,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 563% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 20998,00 грн.
Відповідно до п.2.1.вищевказаного договору кошти кредиту надаються Кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , що емітована банком України.
Як встановлено Судом, Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надав Відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.
Зокрема, у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів листом АТ «КБ «Приватбанк» (а.с.98-99) повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку згідно доданої ьанком Виписки за період 20.08.2024 – 22.08.2024 року було зараховано 20 000,00 грн. (20.08.2024 року).
Згідно з п.4.1. вищевказаного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою Позичальника на кількість днів, запропоновану Кредитором (умови продовження строку кредиту, що пропонуються Кредитором, публікуються на Сайті), на підставі правочину, що укладається між Сторонами, відповідно до наступного порядку.
Із п.11 Кредитного договору встановлено, що він підписаний ОСОБА_1 20.08.2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором: d94321.
23.08.2024 року ТОВ «ФК «АБЕКОР» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» уклали додаткову угоду до кредитного договору №806044 від 20.08.2024 року, за умовами якої домовилися продовжити строк кредиту на 64 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 26.10.2024 року. Вказану додаткову угоду до кредитного договору підписано ОСОБА_1 23.08.2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором: q54858. 
Також ОСОБА_1 23.08.2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором q54858 підписав таблицю (Графік платежів) обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит на період продовження строку кредиту (Графік платежів), що є Додатком №1 від 23.08.2024 року до кредитного договору №806044 від 20.08.2024 року, з якого вбачається, що сторони погодили суму кредиту 20 000,00 грн. та сплату процентів за користування кредитом за період з 20.08.2024 року по 26.10.2024 року.
Згідно картки обліку надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №806044 за період з 20.08.2024 року по 26.10.2024 року за ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 28352,00 грн. Із зазначеної картки обліку надання коштів у позику також встановлено, що ОСОБА_1 оплачено сплачено 8 грн.
Розрахунок заборгованості за договором Відповідачем не спростований.
Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
З матеріалів справи встановлено, що 20.08.2024 року між сторонами укладено кредитний договір №806044 у електронному вигляді шляхом підписання ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором d94321.
Укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку та строк кредитування.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується листом АТ «КБ «Приватбанк» (а.с.98-99), яким повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку згідно доданої банком Виписки за період 20.08.2024 – 22.08.2024 року було зараховано 20 000,00 грн. (20.08.2024 року).
Докази на пітвердження того, що вказана сума 20 000,00 грн., яка перерахована 20.08.2024 року не є тілом кредиту за кредитним договором №806044 від 20.08.2024 року, який укладено з Позивачем, а іншими коштами – в матеріалах справи відсутні. 
Представником Відповідача такої обставини не спростовано, а викладена у відзиві позиція про відсутність доказів видачі Позивачем кредитних коштів Відповідачу зводиться до зайняття стороною Відповідача концепції негативного доказу, що суперечить принципам цивільного судочинства.
При цьому, у відзиві на позов представник Відповідача обставини отримання Відповідачем кредитних коштів від Позивача за кредитним договором №806044 від 20.08.2024 року у сумі 20 000,00 грн. не заперечує, а лише стверджує про відсутніст належних доказів на підтвердження такої обставини.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання за укладеним договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №806044 від 20.08.2024 року у розмірі 20 000,00 грн. тіла кредиту.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
За умовами кредитного договору №806044 від 20.08.2025 року та додаткової угоди до нього від 23.08.2024 року кредит надавався на 64 днів. Процетна ставка – 0,99 % в день.
Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач просив стягнути нараховані проценти, які розраховані за період з 20.08.2024 року по 26.10.2024 року (згідно розрахунку заборгованості, складеного Позивачем).
Тобто, нарахування відсотків відбувається в межах узгодженого сторонами кредитного договору строку кредитування.
Щодо відсоткової ставки за користування кредитом, Суд зауважує наступне.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що Договір №806044 було укладено 20.08.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на нього.
Тому застосування Позивачем при розрахунку відсотків за користування кредитом відсоткової ставки 0,99% є правомірним.
Розрахунок відсотків Позивачем проведено правильно:
64 дні х 0,99% х 20 000,00 грн. = 12 672,00 грн.
Відповідачем погашено 8,00 грн. відсотків (а.с.27), у звязку з чим розмір відсотків, які підлягають стягненню з Відповідача становить: 12 672,00 грн. – 8,00 грн. = 12 664,00 грн.
Вказана сума відсотків у 12 664,00 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.
В задоволенні решти вимог про стягнення відсотків слід відмовити.
Щодо застосування щодо Відповідача положень Закону України«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»
Так, Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_4 від 01.04.2025 року).
Згідно з Довідкою Військової частини НОМЕР_5 від 15.04.2025 року №171/1102 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_5 з 28.10.2024 року по теперішній час.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в редакції на час укладення та виконання кредитного договору визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. 
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. 
Разом з тим, у період виконання умов кредитного договору (20.08.2024 – 26.10.2024 року) на ОСОБА_1 не поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», в тому числі в частині звільнення від сплати відсотків за кредитними договорами, оскільки в цей період він не проходив військову службу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 вступив на військову службу 28.10.2024 року, натомість строк кредитування за кредитним договором закінчився 26.10.2024 року (тобто до вступу Відповідача на військову службу).

За таких обставин суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог Позивача про стягнення із Відповідача заборгованості за кредитним договором №806044 від 20.08.2024 року в розмірі 32 664,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 20 000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 12 664,00 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості Відповідача за укладеним договором у вищевказаній частині, або ж спростовували доводи Позивача в обґрунтування ним позовних вимог, Відповідачем суду не подано.
Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки ОСОБА_1 з жовтня 2024 року проходить військову службу, має статус учасника бойових дій, продовжує проходити військову службу на сьогоднішній день, брав безпосередню участь в активних бойових діях, витрати на правничу допомогу Судом з Відповідача не стягуються.
Від сплати судового збору Відповідача звільнено.

На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 364, 636, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81,89,141, 259,263-265,268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор», місцезнаходження: м.Київ, Подільський район, вул.Костянтинівська, 75, приміщення 601А, код ЄДРПОУ 39287145, заборгованість за кредитним договором №806044 від 20.08.2024 року в розмірі 32 664,00 гривень, з яких: заборгованість за кредитом – 20 000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 12 664,00 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2026 року.

Суддя Домбровська Г.В.