Справа № 755/10974/26
Провадження №: 3/755/4390/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" вересня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має інвалідність ІІ групи, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-? КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №882692 від 02.07.2026 року, ОСОБА_1 02 липня 2026 року приблизно об 11 годині 48 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно дружини, а саме: погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду психічному здоров?ю.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначивши, що між ним та дружиною відбулася сварка, проте наразі вони перебувають у процесі розлучення та проживають окремо.
ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що вони з чоловіком розлучаються, а в ході конфлікту обоє кричали один на одного.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорти, пояснення, копії протоколу про адміністративне правопорушення, паспорта та паспорта сформованого за допомогою мобільного застосунку «Дія», - дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП). 
На виконання вказаних вимог закону суд під час розгляду справи відповідно до ст. 280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 251 КУпАП визначено, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються на підставі доказів. При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Диспозиція ч.1 ст.173-? КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій чи бездіяльності) фізичного, психологічного або економічного характеру, унаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи. 
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в умисному вчиненні визначених законом дій та обов`язково передбачає настання або реальну можливість настання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується виною у формі умислу. 
Тож для встановлення у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-? КУпАП, суду необхідно беззаперечно з`ясувати, чи дійсно особа, яку притягають до відповідальності, вчинила протиправні діяння, що охоплюються законодавчим поняттям домашнього насильства, та чи спричинили вони (або могли спричинити) негативні наслідки для здоров`я потерпілої особи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, теперішнім чи колишнім подружжям, або іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю. Дія цього Закону незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на теперішнє або колишнє подружжя (п. п. 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону). 
За змістом статті 1 вказаного Закону, психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування чи інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю. 
Ознаки психологічного насильства, яке зумовлює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-? КУпАП, охоплюють виключно ті діяння, якими умисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або в інший спосіб завдається шкода психічному здоров`ю особи. 
Тому власне дії, що полягають у емоційних словесних суперечках чи взаємних докорах (навіть якщо вони супроводжувалися голосними висловлюваннями), не утворюють складу психологічного насильства, якщо вони не були спрямовані на обмеження волевиявлення особи, не викликали у постраждалої особи обґрунтованого побоювання за свою безпеку й не спричинили емоційної невпевненості чи нездатності себе захистити.
Системний аналіз чинного національного та міжнародного законодавства свідчить, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних взаємин, оскільки має специфічні ознаки й характеризується тим, що особа, яка його застосовує, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату - заподіяння шкоди потерпілій особі шляхом порушення її прав і свобод. 
Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруженням та крайнім загостренням суперечностей, що може спричинити активні дії, ускладнення чи боротьбу, які супроводжуються складними колізіями, коли кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту зумовлене не лише об`єктивними причинами, а й суб`єктивними чинниками, до яких належать власні уявлення учасників суперечки про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони. 
Протокол про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів у справі, а тому дотримання встановлених законом правил щодо його складання є обов`язковим. 
Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, у протоколі обов`язково зазначаються, зокрема, дата, час, місце вчинення і суть правопорушення. Суть адміністративного проступку повинна точно відповідати ознакам складу правопорушення, передбаченого статтею КУпАП, за якою складено протокол, з обов`язковою конкретизацією дій особи.
Так, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі, доданому до матеріалів справи, некоректно викладено суть правопорушення, а саме: не зазначено, у чому конкретно (у яких саме діяннях, діях чи бездіяльності) ОСОБА_1 полягало домашнє насильство психологічного характеру щодо його дружини. Тобто в протоколі взагалі не конкретизовано об`єктивну сторону інкримінованого проступку.
Водночас як установлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , під час конфлікту вони взаємно підвищували голос одне на одного, а наразі перебувають у процесі розлучення й проживають окремо. Це в сукупності з іншими обставинами справи вказує на наявність між сторонами тривалого побутового конфлікту на ґрунті розірвання шлюбу, а не на вчинення умисного домашнього насильства. 
До матеріалів справи про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам статті 251 КУпАП, уповноважена особа поліції не додала пояснень свідків, матеріалів відеофіксації з нагрудних відеореєстраторів (бодікамер) патрульних або інших належних і допустимих доказів на спростування позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Наведені суперечності та неузгодженості в їхній сукупності не дають суду підстав для висновку про винуватість особи за стандартом доказування «поза розумним сумнівом». 
Згідно зі статтею 62 Конституції України, яка застосовується судом з урахуванням практики ЄСПЛ і у справах про адміністративні правопорушення, ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
За таких обставин суд, відповідно до статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їхній сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-? КУпАП. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 252, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд -

у х в а л и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.173-? КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя        Андрій КУРИЛО