Справа № 134/783/26
2/134/570/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
10 липня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Трачук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

13 травня 2026 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 24 вересня 2025 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір № 22.09.2025-100002710, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 12 000,00 грн строком на 168 днів зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки «Стандарт» у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, а також фіксованої незмінної процентної ставки «Економ» у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, у яких застосовується процентна ставка «Стандарт».
Крім того, за умовами кредитного договору сторони передбачили сплату позичальником комісії, пов`язаної із наданням кредиту, у розмірі 5 % від суми кредиту, що становить 600,00 грн, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 600,00 грн у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
18 жовтня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір, відповідно до якого сторони за взаємною згодою, з ініціативи позичальника, домовилися збільшити суму кредиту, у зв`язку з чим внесли відповідні зміни до кредитного договору. Так, сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 15 000,00 грн та складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених у договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За умовами додаткового договору від 18 жовтня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу 2-й транш у розмірі 3 000,00 грн шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 строком на 144 дні з дати його надання. Також сторони передбачили сплату позичальником комісії, пов`язаної з наданням 2-го траншу (частини суми кредиту), у розмірі 5 % від суми 2-го траншу, що становить 150,00 грн, а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка встановлюється з дати укладення цього додаткового договору, у розмірі 750,00 грн.
Крім того, 30 жовтня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір, відповідно до якого сторони за взаємною згодою, з ініціативи позичальника, домовилися збільшити суму кредиту, у зв`язку з чим внесли відповідні зміни до кредитного договору. Так, сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 18 000,00 грн та складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених у договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За умовами додаткового договору від 30 жовтня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу 3-й транш у розмірі 3 000,00 грн шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 строком на 132 дні з дати його надання. Також сторони передбачили сплату позичальником комісії, пов`язаної з наданням 3-го траншу (частини суми кредиту), у розмірі 5 % від суми 3-го траншу, що становить 150,00 грн, а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка встановлюється з дати укладення цього додаткового договору, у розмірі 900,00 грн.
Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію, однак свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 010,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 280,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 8 730,00 грн - проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України.
Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути понесені судові витрати.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 20 травня 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 17 червня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача.
У судове засідання 10 липня 2026 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У позовній заяві представник позивача – Балюх Є.О. просив розглянути справу за відсутності сторони позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини його неявки суду невідомі. У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позов.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 10 липня 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 24 вересня 2025 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір № 22.09.2025-100002710, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 12 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти і комісію відповідно до графіка платежів.
За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 168 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 10.03.2026. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачено.
Сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, та за фіксованою незмінною процентною ставкою «Економ» - у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Кредитним договором встановлено сплату позичальником комісії, пов`язаної із наданням кредиту, у розмірі 5 % від суми кредиту, що становить 600,00 грн, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 600,00 грн у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. 
Умовами договору визначено, що позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором у терміни, що передбачені договором, на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням 170000 % річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно з п. 15 кредитного договору в день укладення даного договору позичальнику відкривається кредитна лінія, яка реалізується наступним чином: сума кредиту, яка визначена у п. 2 договору (12 000,00 грн), є одночасно першим траншем, з якого складається сума кредиту, яка надається відповідно до умов даного договору. В подальшому кредитодавець протягом строку дії цього договору має право повідомити позичальника в усній та/або письмовій (паперовій або електронній) формі про наявність у нього можливості збільшити суму кредиту, що надається позичальнику за цим договором. У випадку отримання вказаного повідомлення від кредитодавця та у разі виникнення у позичальника наміру збільшити суму кредиту за даним договором позичальник ініціює укладення додаткового договору шляхом особистого звернення у підрозділ кредитодавця або шляхом вчинення необхідних дій в особистому кабінеті на сайті/в мобільному застосунку кредитодавця. Після узгодження сторонами зміни до умов договору, пов`язаних із збільшенням суми кредиту, сторони укладають додатковий договір, у якому викладають змінені умови договору. Черговий транш (частина суми кредиту) надається кредитодавцем позичальнику відповідно до укладеного сторонами додаткового договору. Сума кредиту складається з усіх траншів (частини траншів кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші).
Таким чином, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо предмета договору, розміру кредиту, строку кредитування, порядку його надання та повернення, розміру і порядку сплати процентів та комісії, а також прав та обов`язків сторін.
ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е691», а ТОВ «Споживчий центр» 24 вересня 2025 року перерахувало суму кредиту в розмірі 12 000,00 грн на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_2 за допомогою платіжної системи iPay.ua.
18 жовтня 2025 року та 30 жовтня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено додаткові договори до кредитного договору, відповідно до яких за ініціативою позичальника та за взаємною згодою сторін суму кредиту послідовно збільшено до 15 000,00 грн та 18 000,00 грн шляхом надання другого і третього траншів по 3 000,00 грн кожен. Кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 строком відповідно на 144 та 132 дні. Крім того, умовами зазначених додаткових договорів передбачено сплату комісії, пов`язаної з наданням кожного траншу, у розмірі 5 % від його суми (по 150,00 грн), а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 750,00 грн та 900,00 грн відповідно.
На виконання умов додаткових договорів від 18 жовтня 2025 року та 30 жовтня 2025 року позивач перерахував на зазначену відповідачем платіжну картку № НОМЕР_2 другий та третій транші кредитних коштів у розмірі по 3 000,00 грн кожен за допомогою платіжної системи iPay.ua, які були зараховані на рахунок відповідача, що підтверджується матеріалами справи.
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 22.09.2025-100002710 від 24.09.2025, утворилася заборгованість у розмірі 39 010,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 280,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 8 730,00 грн - проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України.
Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Досліджені судом докази підтверджують, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір та додаткові договори до нього. Вчинення відповідачем сукупності дій, необхідних для акцепту оферти та підписання договорів, підтверджує факт їх належного укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору та додаткових договорів до нього, однак взяті на себе грошові зобов`язання належним чином не виконав.
На виконання умов кредитного договору та додаткових договорів до нього позивач перерахував на зазначену відповідачем платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти трьома траншами на загальну суму 18 000,00 грн (12 000,00 грн, 3 000,00 грн та 3 000,00 грн відповідно), які були зараховані на рахунок відповідача.
У встановлений кредитним договором строк ОСОБА_1 кредитні кошти не повернув. Водночас із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачував комісію, а також частково проценти за користування кредитом. Зокрема, відповідач здійснив такі платежі: 07 жовтня 2025 року – 2 280,00 грн, 21 жовтня 2025 року – 2 700,00 грн, 05 листопада 2025 року – 3 600,00 грн, 06 грудня 2025 року – 5 000,00 грн, а всього сплатив 13 580,00 грн. Після 06 грудня 2025 року будь-яких платежів у рахунок погашення заборгованості відповідач не здійснював.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та укладених до нього додаткових договорів, містить відомості про порядок нарахування процентів у межах строку кредитування, а також враховує здійснені відповідачем платежі.
Будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості або свідчили про інший її розмір, відповідач суду не подав.
Оскільки відповідач отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, наявна заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 30 280,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 280,00 грн - заборгованість за процентами.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило також стягнути з ОСОБА_1 8730,00 грн заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Однак, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України, в розмірі 8 730,00 грн задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 39 010,00 грн, а задоволено на суму 30 280,00 грн, тобто на 77,62 % (30 280,00 х 100 : 39 010,00).
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 066,55 грн (2 662,40 х 77,62 %) судового збору. 
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами засобами поштового зв`язку у розмірі 138,18 грн, на підтвердження чого надав квитанцію ТОВ «Поштова служба «Е-Пост» № 2042619 від 04 травня 2026 року.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зазначені витрати відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України також підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог (138,18 грн х 77,62 % = 107,26 грн).
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути 2 173,81 грн (2 066,55 + 107,26) понесених судових витрат.
Питання щодо витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішується, оскільки представником позивача заявлено про їх попередній (орієнтовний) розмір у сумі 6 000,00 грн із зазначенням про подання доказів їх фактичного понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 89, 141, 259, 268, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 22.09.2025-100002710 від 24.09.2025 у розмірі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень, 00 копійок), з яких: 18 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 280,00 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2 173,81 грн (дві тисячі сто сімдесят три гривні, 81 копійка) понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя: