Дата документу  Справа № 334/2289/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/2289/25 Головуючий в 1 інст.Новікова Н.В. 
Провадження №33/807/271/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Андрешкова О.Д. на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн. 

Згідно з постановою суду, 03 березня 2025 року о 23 год. 46 хв. в м.Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, водій ОСОБА_1 керував ТЗ BMW 5201 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування ТЗ відсторонений, про повторність попереджений, авто припарковане без порушень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Андрешков О.Д. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року, скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає про безпідставність зупинки транспортного засобу.
На думку апелянта, з відеозапису цілком зрозуміло, що ніяких ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було і не могло бути, а працівник поліції перелічила випадкові ознаки, оскільки з самого початку упереджено ставилась до нього, та не зрозуміло на якій підставі встановила у нього певні ознаки сп`яніння. 
Працівники поліції фактично спровокували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України.
Його огляд мав бути проведений у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем. 

Заявлене захисником-адвокатом Андрешковим О.Д. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вперше апеляційну скаргу на вищезазначену постанову суду першої інстанції було подано адвокатом Андрешковим О.Д. 25 жовтня 2025 року, з незначним пропуском строку на апеляційне оскарження. Вказана апеляційна скарга була повернута постановою апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про його поновлення. Вже 10 листопада 2025 року захисник-адвокат Андрешков О.Д. подав апеляцій скаргу, в якій, окрім іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Відомості про отримання самим ОСОБА_1 оскаржуваної постанови суду відсутні. Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання, призначене на 14 серпня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисники не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином.
07 серпня 2026 року захисник-адвокат Шевчук Ю.А. через систему «Електронний суд» подав на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 у зв`язку з його зайнятістю в іншому провадженні, розгляд якого призначений на 01 липня 2026 року 09-40 годину. 
Суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав апеляційний розгляд справи задля виклику ОСОБА_1 , останній викликався до суду за допомогою SMS – повідомлень за номером телефону, вказаному в рапорті працівника поліції, згідно з відповідними довідками у додатку «Viber» судові повістки є доставленими, захиснику – адвокату Шевчуку Ю.А. – до електронного кабінету, також здійснено відповідне оголошення на сайті Судової влади України.
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час апеляційного розгляду справи, проте останній долею своєї справи не цікавиться. 
В свою чергу, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 може затягнути цей розгляд на невизначений час.
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисників, що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №261585 від 04 березня 2025 року, з якого убачається, що 03 березня 2025 року о 23-46 годині в м.Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, водій ОСОБА_1 керував ТЗ BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час відео. Від керування ТЗ відсторонений, про повторність попереджений, авто припарковане без порушень, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та отримання останнім посвідчення водія НОМЕР_2 від 09 жовтня 2004 року; 
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 березня 2025 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Шандор Л., згідно з яким, остання доповідає, що 03 березня 2025 року о 23-46 годині за адресою: м.Запоріжжя, вул.Гребельна, біля будинку №5, під час несення служби було зупинено транспортний засіб BMW 5201, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є діючим військовослужбовцем, в цивільному одязі, без зброї. Під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя. 
Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря-нарколога водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Посвідчення водія не вилучалось (додаток ДІЯ), тимчасовий дозвіл не видавався. Відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 №261585 за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Фізична сила та спецзасоби не застосовувались. Було сповіщено ВСП та ВІБДР, черговий сержант ОСОБА_2 , який повідомив, що на місце події не прибудуть. БК474952,474582.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, захисник - адвокат Андрешков О.Д. в судовому засіданні просив справу закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з підстав, викладених у письмовому клопотанні захисника від 17 червня 2025 року. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 було зупинено в порушення ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» без законних підстав; ознаки наркотичного сп`яніння не відео не спостерігаються; крім того, ОСОБА_1 було повідомлено працівників поліції, що він є військовослужбовцем, а тому його огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням ст. 266-1 КУпАП працівниками поліції, а не уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку; протокол в його присутності не складався.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, та, крім того, зазначені доводи були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній постанові суду першої інстанції та ним надана відповідна обґрунтована та правова оцінка.

Доводи сторони захисту на безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , об`єктивно нічим не підтверджені. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відеозаписом підтверджується, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому було зазначено про причину такої зупинки – підсвітка номера не працює, на що ОСОБА_1 зазначив, що він обізнаний про це і вже сплачував за дане порушення штраф, і те, що в Україні діє правовий режим воєнного стану. В матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу оспорював законність такої зупинки. 
Більш того, відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Поліцейський, згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. 
Із долученого до матеріалів справи відеозапису убачається, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про правовий режим воєнного стану". Порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

Що стосується доводів захисника-адвоката Андрешкова О.Д., викладених в апеляційній скарзі, про те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки він не відмовлявся від проведення такого огляду та у нього були вістуні ознаки алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з виявленням в нього таких ознак сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 запитав у працівників поліції про наслідки проходження або відмови від проходження такого огляду, які були йому роз`яснені. Після цього, ОСОБА_1 зазначив про те, що в нього немає часу, йому потрібно їхати на збори, забирати хлопців, а потім чітко та конкретно вказав, щоб працівники поліції складали протокол, він відмовляється від огляду. 
Так, працівником поліції зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, також, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та останньому працівником поліції було повідомлено, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, тому має очікувати на складання адміністративних матеріалів. 
Надалі, зафіксовано процедуру ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу, в якому ОСОБА_1 поставив свій підпис в певних графах, та отримав його копію. 
Зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на останнього обґрунтовано було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події.
Порушень з боку поліцейських не убачається. Останні повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, представились, повідомили, що ведеться відеозапис, а після виявлення у ОСОБА_1 певних ознак наркотичного сп`яніння, також повідомили про це. Викладене і стало підставою для висловлення поліцейськими пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що повністю узгоджується з вимогами закону. 
В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21, п.76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 липня 2025 року у справі № 990SCGC/9/25).
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Відповідно до пункту 3, 4 розділу І, пункту 12 розділу II вказаної Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на думку суду апеляційної інстанції, не є переконливою та спростовується вищевказаними доказами, в т.ч. відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 в категоричній формі зазначив про те, що він відмовляється від огляду в медичному закладі.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

З приводу доводів сторони захисту про те, що в діях працівників поліції наявна провокація, оскільки останніми було фактично схилено ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Положення КУпАП не містить визначення поняття провокація правопрушення, як і в цілому національне законодавство. Натомість ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (рішення в справах "Раманаускас проти Литви", № 55146/14, 20 лютого 2018 року, "Баннікова проти Росії", № 18757/06, 04 листопада 2010 року, "Матановіч проти Хорватії", № 2742/12, 04 квітня 2017 року).
Із правових позицій Суду убачається, що провокація вчинення правопорушення наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення правопорушення; правопорушення не було би вчинене без втручання правоохоронних органів.
З переглянутого відеозапису апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми активними діями спонукали або примусили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Матеріали справи, зокрема і відеозапис свідчать про протилежне.
Згідно з цим відеозаписом, поліцейські поводились із ОСОБА_1 ввічливо, та як зазначено вище належним чином роз`яснювали останньому наслідки відмови від проходження огляду.
Доводи захисника-адвоката Андрешкова О.Д. про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписом, з якого убачається, що працівником поліції після фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, останньому працівниками поліції були роз`яснені положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та останнього ознайомлено з місцем та часом розгляду справи, що підтверджується його підписом.
Доводи захисника-адвоката Андрешкова О.Д., викладені в апеляційній скарзі, про те, що огляд ОСОБА_1 , як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що ОСОБА_1 керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а транспортним засобом, який, згідно з протоколом, належить певній фізичній особі, та не виконував саме у час зупинки транспортного засобу завдання, пов`язаного з військовою службою, та жодного разу не казав про таке працівникам поліції, а зазначав про те, що в нього немає часу, оскільки йому зранку потрібно їхати на збори, забрати хлопців. Крім того, як убачається з рапорту працівників поліції, представниками ВСП та ВІБДР зазначено, що вони не приїдуть на місце зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Андрешкову О.Д. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Андрешкова О.Д. залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева