УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №272/338/26 Головуючий у 1-й інст. Волков І. М. 
Категорія 70 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.
суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у м. Житомирі цивільну справу №272/338/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Ващук Юлії Сергіївни
на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Волкова І.М. у м.Андрушівка,
в с т а н о в и в :
У березні 2026 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Яремчука О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відносини з відповідачем припинені з 2025 року, після чого позивач з дитиною з метою збереження життя змушена була залишити територію України. Донька проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні, оскільки ОСОБА_2 не надає добровільної матеріальної допомоги на дитину. 
Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 181, 183 СК України, ст. 51 Конституції України, ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання до суду позову і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Ващук Ю.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки у розмірі 1/8 частки від заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 03 серпня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та в її задоволенні просив відмовити.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.
Оскаржуване рішення суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.
Установлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03 травня 2024 року Андрушівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 8).
Позивач разом з донькою зареєстрована за місцем тимчасового проживання на території Республіки Польща, відповідно дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, відвідує місцевий навчальний заклад за місцем перебування (а.с. 9-12).
Відповідач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України (в/ч НОМЕР_2 ), його дохід за період з 01.02.2026 по 31.03.2026 склав 93 557,01 грн (а.с. 27-28).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки необхідно присудити аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи частково заслуговують на увагу, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За приписами ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, однак, на думку апеляційного суду, визначений судом розмір аліментів - 1/4 частка від заробітку (доходу) відповідача на користь позивачки на утримання дочки є дещо завищеним та визначений без урахування всіх обставин справи.
Зокрема, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.
Встановлення цих обставин має суттєве значення у випадках, коли позивач просить стягнути аліменти у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум встановлений в державі для дитини відповідного віку. В такому разі позивач, відповідно до ст. 60 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.
Позивачем та її представником не надано суду жодних доказів, за допомогою яких можливо встановити матеріальне становище дитини з урахуванням розміру доходів її матері та щомісячні грошові потреби дитини, які забезпечують її гармонійний розвиток, а відтак і потребу в стягнені заявленого розміру аліментів.
Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу на розмір отриманого відповідачем заробітку (а.с. 27), який в середньому становив 46 778,5 грн на місяць, що, відповідно до ухваленого судом рішення, становитиме 11 694,65 грн стягнутих аліментів.
Закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши значний розмір доходу відповідача, який може вимірюватись десятками тисяч гривень, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника, яка при певних обставинах може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою. 
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років з 01.01.2026 становить 3 512 гривень.
Таким чином, визначений судом розмір аліментів більше ніж в три рази перевищує прожитковий мінімум встановлений для дитини даного віку, в той час як доказів необхідності на утримання дитини саме такого розміру коштів суду не надано. 
Крім того, судом не було враховано те, що відповідач має проблеми зі здоров`ям, тобто хвороби, що пов`язані із проходженням служби (а.с. 44-49), і очевидно, вимушений витрачати кошти на лікування.
Виходячи з принципу рівності обов`язків батьків, в тому числі щодо утримання дитини, колегія суддів констатує, що позивачем у даній справі не було доведено, а судом не вмотивовано у рішенні, що на утримання неповнолітньої десятирічної дитини, необхідно витрачати 11 694,65 грн щомісячно і більше в подальшому, оскільки факт підвищення грошового утримання військовослужбовців з липня 2026 року є загальновідомим. 
Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду в частині розміру частки стягнутих аліментів слід змінити.
Вирішуючи питання розміру аліментів, колегія суддів прийшла до висновку, що присуджений розмір є значним, враховуючі всі встановлені обставини по справі, не є обґрунтовано доведеним та значно впливає на рівень забезпечення самого відповідача. 
У той же час, використовуючи власні дискреційні повноваження, з огляду на встановлені в апеляційному суді обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити аліменти на неповнолітню ОСОБА_3 у розмірі 1/6 доходів відповідача, що на думку суду забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін та їх дитини. 
Згідно частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду, виклавши мотивувальну його частину в редакції даної постанови та змінити резолютивну частину рішення, що не є підставою для нового розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ващук Юлії Сергіївни задовольнити частково.
Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2026 року у даній справі змінити в частині розміру частки стягнутих аліментів з 1/4 заробітку (доходу) на 1/6.
В іншій частині рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.Й.Григорусь
Судді О.М.Галацевич
В.А.Панкеєва 

Повний текст складено 25 серпня 2026 року.