Справа № 139/303/26
Провадження № 2/139/237/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: 
головуючого - судді Ліщини Т.П.,
з участю секретаря судових засідань Погорної В.С., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (у тексті також ТОВ «Новий колектор» та/або позивач) до відповідача ОСОБА_1 (у тексті також ОСОБА_1 та/або клієнт, та/або позичальник, та/або споживач, та/або відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
11.05.2026 представник позивача Савченко Т.О. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтувала наступним. 
18.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» (у тексті - ТОВ «Селфі кредит») та ОСОБА_1 укладено договір № 1903269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (у тексті також договір № 1903269 від 18.11.2024 та/або договір, та/або кредитний договір). Згідно з умовами договору відповідач отримує грошові кошти в сумі 21000,00 грн з обов`язком сплати процентів за користування ними, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Крім того, 24.11.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору, згідно з умовами якої відповідач отримує грошові кошти в сумі 6000,00 грн. ТОВ «Селфі кредит» умови кредитного договору та додаткової угоди виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на зазначені суму. В свою чергу ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору та додаткової угоди до нього не виконала, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість. 
26.11.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № 261125/1, відповідно до умов якого клієнт за плату відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором. 
Станом на дату подання до суду позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024 складає 71821,96 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 21049,96 грн, за відсотками - 42942,00 грн, за штрафом - 7830,00 грн.
Оскільки позичальником порушені умови договору та станом на дату подання до суду позовної заяви дана заборгованість не сплачена, вважаючи свої права порушеними, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 71821,96 грн, а також судові витрати, що складаються з витрат у виді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрат, понесених позивачем за відправлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками до неї в розмірі 248,58 грн.
Ухвалою від 14.05.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі (а. с. 11, 12), а її розгляд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Поштове відправлення з копією даної ухвали 14.05.2026 надіслане відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його зареєстрованого місця проживання, однак 26.05.2026 повернулося до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 15, 16).
Позивачеві копія зазначеної ухвали доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 17.05.2026, що підтверджується складеною відповідальним працівником суду довідкою (а. с. 14).
27.05.2026 суд прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановив відповідну ухвалу (а. с. 17); судове засідання призначив на 08.07.2026 (зворот а. с. 17). 
Поштове відправлення з копіями ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 14.05.2026, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 27.05.2026 та судовою повісткою про виклик до суду в цивільній справі, яке 28.05.2026 надіслане відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його зареєстрованого місця проживання, 05.06.2026 повернулося до суду з відміткою «Адресат відсутній» (а. с. 22, 23).
Позивачеві зазначені процесуальні документи доставлені в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 28.05.2026, що підтверджується складеними відповідальним працівником суду довідками (а. с. 20, зворот а. с. 20).
28.05.2026 на офіційному вебпорталі «Судова влада України» розміщене оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду (а. с. 19).
В судове засідання 08.07.2026 представник позивача не з`явився; у п. 4 прохальної частини позовної заяви просить провести розгляд справи без його участі (а. с. 4). 
Відповідач в судове засідання 08.07.2026 не з`явився, при тому що про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Відзиву на позовну заяву, інших заяв по суті справи, будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, яка є предметом цього позову, відповідач до суду не подав.
Згідно з ч. 8 ст. 178 і ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з цим, згідно положень зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при її підготовці до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України.
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У зв`язку з наведеним і відсутністю передбаченого ч. 5 ст. 279 ЦПК України клопотання будь-якої із сторін, суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку письмового провадження без проведення судового засідання. За вказаних обставин, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, оцінивши за правилами ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 18.11.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Селфі кредит», доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт товариства, укладений електронний договір № 1903269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort».
Пунктами 7.1. - 7.3. договору передбачено, що цей договір укладається за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві. Код доступу може також надсилатися з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо), в тому числі з використанням роботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів). При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту товариства. Перед укладенням цього договору товариство здійснює віддалену ідентифікацію споживача з метою надання фінансових послуг. Залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один або декілька із зазначених нижче способів ідентифікації та верифікації споживача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між сторонами) з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення фінансового моніторингу: отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої КЕП власника ідентифікаційного документа; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; використання інструменту покладання шляхом отримання інформації від третьої особи - суб`єкта первинного фінансового моніторингу про ідентифікацію, верифікацію клієнтів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.3. договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Згідно з умовами договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 21000,00 грн (п. 1.2.); строк кредиту - 360 днів (п. 1.3.); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.4.); стандартна фіксована процентна ставка - 1,0 % в день (п. 1.5.); дата остаточного погашення заборгованості - 13.11.2025. Аналогічні умови містяться у Паспорті споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма), який підписаний ОСОБА_1 18.11.2024 о 14:59:47 год. електронним підписом одноразовим ідентифікатором «B835». Всі інші документи, що в сукупності складають договір, підписані нею 18.11.2024 о 15:06:22 год. електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С964». 
Пунктом 9.10. договору передбачено, що всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору.
Тобто підписанням кредитного договору позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він у встановленій законом формі повідомлений кредитором про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом в постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються інші сторони цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 в справі № 732/670/19, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 23.03.2020 в справі № 404/502/18 і від 07.10.2020 в справі № 127/33824/19.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . Згідно з умовами договору зазначені реквізити надаються товариству позичальником самостійно, з метою отримання кредиту.
Пунктом 3.1. договору передбачено, що проценти, які нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Крім того, 24.11.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладена електронна додаткова угода до договору № 1903269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 18.11.2024, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 6000,00 грн, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору: Згідно п. п. 1.1. - 1.3. сума кредиту (загальний розмір) складає: 27000 гривень. Тип кредиту - кредит. Викласти додаток № 1 до договору в новій редакції, що додається. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначають, що на момент укладення цієї додаткової угоди: денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,0 % в день. (Розрахунок (96780 грн. / 27000 грн. ) / 360 дн. ? 100 % = 1,0 % в день). Загальні витрати зазначені в договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 96780 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в договорі на дату його укладання, складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2329,57 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в договорі на дату його укладення, збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 123780 грн.
Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту до договору про споживчий кредит № 1903269 від 18.11.2024 (Стандартна форма) підписаний ОСОБА_1 24.11.2024 об 11:09:25 год. електронним підписом одноразовим ідентифікатором «В844». Всі інші документи, що в сукупності складають договір, підписані нею 24.11.2024 об 11:11:54 год. електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Р916». 
Відповідно до кредитного договору № 1903269 від 18.11.2024 та додаткової угоди від 24.11.2024 до договору № 1903269 від 18.11.2024 ТОВ «Селфі кредит» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 27000,00 грн, що належним чином підтверджується листами Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» від 26.11.2025 № 20251126-897 і № 20251126-898.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 26.11.2025, проведеним первісним кредитором ТОВ «Селфі кредит», заборгованість ОСОБА_1 складає 71821,96 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 21049,96 грн, за відсотками - 42942,00 грн, за штрафом - 7830,00 грн.
Станом на 26.11.2025 ОСОБА_1 свої зобов`язання перед ТОВ «Селфі кредит» з повернення кредиту та нарахованих процентів в передбачені договором строки в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим в неї утворилася зазначена заборгованість.
З даного розрахунку заборгованості вбачається, що 16.12.2024, 16.01.2025, 21.02.2025, 22.03.2025, 23.04.2025 ОСОБА_1 здійснила оплати, спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором, що є обставиною, яка свідчить про визнання нею боргу. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 в справі № 916/2403/18, у якій зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. У п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.
Згідно з п/п. 3 п. 4.1. договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту.
26.11.2025 ТОВ «Селфі кредит» (клієнт) та ТОВ «Новий колектор» (фактор) уклали договір факторингу № 261125/1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» за плату відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором. 
Згідно з п/п. 3.1.1. договору факторингу права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у п. 2.2. цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. 
Витягом з реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 261125/1 від 26.11.2025 підтверджується, що ТОВ «Селфі кредит» передало, а ТОВ «Новий колектор» отримало право вимоги за кредитним договором № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024 до ОСОБА_1 , сума заборгованості за якими складає 71821,96 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 21049,96 грн, за відсотками - 42942,00 грн, за штрафом - 7830,00 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору і додаткової угоди до нього між сторонами виник спір стосовно взятих відповідачем на себе кредитних зобов`язань.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статті 6, 627 ЦК України передбачають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Первісний кредитор ТОВ «Селфі кредит» своє зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав в повному обсязі, надавши їй передбачені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед первісним кредитором не виконав, оскільки належно не здійснював передбачені умовами кредитного договору платежі.
Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024 в розмірі 71821,96 грн, що і є ціною позову.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (п. п. 2 - 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Верховний Суд України в складі Судової палати у цивільних та господарських справах в постанові від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13 зазначив наступне: «Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання»(ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України)».
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 і ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Враховуючи зазначене, право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024 до ТОВ «Новий колектор» перейшло на законних підставах.
Верховний Суд України в складі Судової палати у цивільних справах у постанові від 23.09.2015 по справі № 6-979цс15 зазначив наступне: «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.02.2019 у справі № 667/11010/14-ц.
Таким чином судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024, що стало підставою звернення ТОВ «Новий колектор», як нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7830,00 грн за договором № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024 суд зазначає наступне.
Пунктом 6.4. договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 3150,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання (п/п. 6.4.1.), у розмірі 630,00 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (п/п. 6.4.2).
Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (набрав чинності 17.03.2022), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє дотепер.
У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 7830,00 грн задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. ст. 12, 76 - 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі ст. ст. 13, 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення сум кредиту та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту.
У зв`язку з цим позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором № 1903269 від 18.11.2024 і додатковою угодою до нього від 24.11.2024 в розмірі 63991,96 грн, що становить 89,09 % від ціни позову. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.
За подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 3720477924 від 08.05.2026 (а. с. 5). У зв`язку з частковим задоволенням позову, понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2371,93 грн.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За відправлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками до неї позивач сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «Поштова служба «Е-пост» 248,58 грн, що підтверджується квитанцією № 2050379 від 08.05.2026. У зв`язку з частковим задоволенням позову зазначені витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 221,45 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 133, 141, 247, 259, 263, 265, 274, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. ст. 11 - 16, 205, 207, 209, 512, 516, 526, 530, 599, 610 - 612, 625, 626, 628, 629, 639, 1048 - 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1084 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», код ЄДРПОУ 43170298 заборгованість за договором № 1903269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 18 листопада 2024 року і додатковою угодою від 24 листопада 2024 року до договору № 1903269 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 18.11.2024 в розмірі 63991 (шістдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 96 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», код ЄДРПОУ 43170298 судовий збір в розмірі 2371 (дві тисячі триста сімдесят одна) гривня 93 копійки та витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 221 (двісті двадцять одна) гривня 45 копійок.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 13, офіс 601.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА