Справа № 344/12886/26 
Провадження № 33/4808/553/26 
Категорія ст. 124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та представника потерпілої адвоката Краховецької Н.М.,
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2026 року, якою
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 703583 від 26 червня 2026 року, ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин, так 26 червня 2026 року близько 14 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 64, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Premium » д.н.з. НОМЕР_1 здійснюючи поворот праворуч не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не впевнився в безпеці та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 10.6, 13.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки участі в судовому засіданні не брала і судове рішення не отримувала, скасувати постанову судді суду першої інстанції та визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог закону розглянув справу у її відсутність, чим фактично позбав її можливості реалізувати свої права.
Звертає увагу, що суд при розгляді справи належним чином не з`ясував ключові обставини механізму ДТП, а саме: 1) фактичного взаємного розташування Renault Premium та Mercedes-Benz. Vito безпосередньо перед початком виконання водієм Renault повороту праворуч, 2) траєкторії руху обох транспортних засобів; 3) моменту початку зміни напрямку руху Renault Premium; 4) моменту виникнення небезпеки для руху Mercedes-Benz Vito; 5) того, чи здійснював водій Renault Premium перед початком маневру належну оцінку дорожньої обстановки; 6) чи міг водій Renault Premium з урахуванням значних габаритів свого транспортного засобу виконати маневр без створення небезпеки для Mercedes-Benz Vito; 7) чи було забезпечено безпечний боковий інтервал між транспортними засобами; 8) яка саме частина Renault Premium контактувала з якою частиною Mercedes-Benz Vito та яке значення локалізація пошкоджень має для встановлення механізму ДІІ; 9) чи мав водій Renault Premium технічну можливість уникнути контакту; 10) чи перебували його дії під час виконання маневру у причинному зв?язку з механічними пошкодженнями транспортних засобів. 
Наголошує, що суд у постанові безпосередньо встановлює, що 26 червня 2026 року відбулося зіткнення транспортного засобу Renault Premium iз Mercedes-Benz Vito та що транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Отже, фактична подія — зіткнення двох транспортних засобів із заподіянням майнової шкоди — не лише не спростована, а прямо підтверджена матеріалами справи та оскаржуваною постановою. За таких обставин застосоване в резолютивній частині постанови формулювання про «відсутність події та складу адміністративного правопорушення» не узгоджується з фактичними обставинами, які встановив сам суд. 
Звертає увагу, що саме ОСОБА_1 виконував поворот праворуч і саме його транспортний засіб здійснював маневр, пов`язаний зі зміною напрямку руху і великі габарити вантажного автомобіля не усувають обов`язку його водія виконувати маневр таким чином, щоб не створювати небезпеки іншим транспортним засобам.
Також наголошує, що саме через закриття судом провадження у справі стало причиною у відмові страховою у відшкодуванні завданої шкоди під час ДТП.
Зазначає, що починаючи виконання повороту праворуч, ОСОБА_1 повинен оцінити фактичну дорожню обстановку, взаємне розташування транспортних засобів та переконатися, що траєкторія руху великогабаритного Renault Premium не призведе до контакту з автомобілем Mercedes-Benz Vito, який перебував праворуч від вантажного автомобіля. Натомість фактично маневр завершився зіткненням правої бокової частини Renault Premium із лівою боковою частиною Mercedes-Benz Vito. Саме така локалізація механічних пошкоджень зафіксована матеріалами ДТП: у Renault Premium пошкоджено праву бокову частину, у Mercedes-Benz Vito — ліву бокову частину. Фотографії з місця ДТП також відображають розташування Mercedes-Benz Vito праворуч від вантажного автомобіля та поблизу правого краю проїзної частини. Наведені обставини у своїй сукупності узгоджуються саме з механізмом, за якого під час виконання Renault Premium повороту праворуч його траєкторія змістилася у напрямку автомобіля Mercedes-Benz Vito та безпечний боковий інтервал між транспортними засобами забезпечений не був.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Також в судове засідання з`явився представник потерпілого Краховецька Н.М., якій роз`яснені права, передбачені ст. 270 КУпАП і яка просила скасувати постанову судді суду першої інстанції та визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки оскаржена постанова винесена 23 липня 2026 року, апеляційна скарга подана 21 серпня 2026 року з пропуском строку на апеляційне оскарження через те, що ОСОБА_2 участі у суді першої інстанції не приймала, про існування рішення суду дізналась після отримання листа від страхової компанії, що в даній ситуації вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.
Заслухавши пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, вирішуючи апеляційну скаргу по суті вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вважаю, що суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП цих вимог закону дотримано належним чином. 
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 червня 2026 року серії ЕПР1 №703583 (а.с. 1) 26 червня 2026 року близько 14 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 64, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Premium» д.н.з. НОМЕР_1 здійснюючи поворот праворуч не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не впевнився в безпеці та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 10.6, 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором 2В2Р УПП батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Хмарюком А.Я. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час апеляційного розгляду не здобуто підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та дав пояснення на окремому аркуші.
Також звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу та свідчить про відповідальність за його зміст.
До протоколу поліцейськими долучено план-схему дорожньо-транспортної пригоди та пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди.
З план-схеми дорожньо-транспортної пригоди на вул. Галицька 64 в м. Івано-Франківськ 26 червня 2026 року о 14 год. 10 хв. (а.с. 2) вбачається ділянка дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, дорожня обстановка, розташування транспортних засобів марки «Renault Premium » д.н.з. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_2 та їх пошкодження.
ОСОБА_2 в письмових поясненнях від 26 червня 2026 року (а.с. 3) зазначила, що того дня рухалась на міст з вул. Набережна, включила поворот праворуч. Перед нею їхала вантажівка з ліва. Вона вирішила що водій виїжджає на міст на полосу ближчу до центру, але водій не побачивши її почав притискатися до бордюра у результаті чого сталась ДТП. вважає винуватим у ДТП водія вантажівки.
ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 26 червня 2026 року (а.с. 4) зазначив, що того дня рухався вантажному автомобілі по вулиці Шкільна виїжджаючи на міст. Заздалегідь ввімкнувши правий покажчик повороту, в попутньому напрямку лише одна смуга руху, взяв більший радіус повороту щоб виїхати одразу на свою смугу руху. З права від нього водій автомобіля Mercedes-Benz Vito здійснив обгін по правій смузі у результаті чого відбулась ДТП.
На компакт-диску, який міститься в матеріалах справи (а.с. 6), є відеозаписи на яких безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано місце ДТП на яке прибули працівники поліції, оформлення матеріалів ДТП та складання процесуальних документів на учасників пригоди.
Вказані відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
Докази, які є в матеріалах справи, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом не доводить, що ОСОБА_1 спровокував чи створив дану аварійну ситуацію, порушивши Правила дорожнього руху.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Слід зазначити, що об`єктом правопорушення с суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Слід зазначити, що оскільки зазначені правопорушення спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим об`єктом правопорушень будуть також суспільні відносини у сфері власності. 
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Цією конструкцією законодавець передбачив настання негативних наслідків у вигляді майнової шкоди. Крім того, слід розмежовувати склад правопорушення та випадки настання цивільно-правової або кримінальної відповідальності. 
Так умовами настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності є такі: 
а) наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, а у випадку відсутності такого зв`язку особу може бути притягнуто до цивільно-правової відповідальності); 
б) немає наслідків діяння у вигляді спричинення або можливості спричинення аварії поїзда, судна або порушення нормальної роботи транспорту, або створення небезпеки для життя людей, або спричинення потерпілому середньої тяжкості чи тяжких тілесних ушкоджень, або завдання великої матеріальної шкоди, чи настання інших тяжких наслідків, а у противному випадку діяння кваліфікується як злочин за ст. 277 Кримінального кодексу України. 
Згідно п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 10.6 ПДР України якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб. 
Згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, встановлено, що висновок судді суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Взаємне розташування транспортних засобів на місці пригоди, сукупність доказів по страві та зміст відеозаписів не доводить винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1, 10.6, 13.3 Правил дорожнього руху України.
Вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, щоз дослідженої схеми ДТП не вбачається, що саме ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Дані наявних в матеріалах справи схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовані дорожня обстановка, місце зіткнення транспортних засобів та їх механічні пошкодження, підтверджують лише факт дорожньо-транспортної пригоди, проте з достовірністю не вказують на порушення саме ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, які ставляться йому в обвинувачення.
Дослідивши схему ДТП та пояснення водіїв доходжу висновку, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями водія  ОСОБА_1 та виникненням ДТП.
Твердження водія  ОСОБА_1 про те, що водій автомобіля «Mercedes-Benz Vito» ОСОБА_2 виконувала маневр випередження справа на повороті дороги в місці заїзду на головну дорогу автомобіля «Renault Premium» під його керуванням, де наявна лише одна смуга для руху, а він як водій вантажного автомобіля виконував маневр повороту праворуч з урахуванням розміру свого автомобіля - підтверджено наявними матеріалами справи.
Також матеріалами справи, поясненнями водія ОСОБА_1 та взаємним розташуванням транспортних засобів на дорозі після ДТП, доводиться неспроможність пояснень водія ОСОБА_2 про обставини зіткнення транспортних засобів. 
Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Твердження потерпілої ОСОБА_2 про те, що саме ОСОБА_1 виконував поворот праворуч і саме його транспортний засіб здійснював маневр, пов`язаний зі зміною напрямку руху і великі габарити вантажного автомобіля не усувають обов`язку його водія виконувати маневр таким чином, щоб не створювати небезпеки іншим транспортним засобам не є слушним, оскільки спростовується наявними доказами по справі та змістом відеозапису.
Таким чином матеріали справи не містять доказів, які б могли підтвердити обставини, наведені в протоколі, не долучено належних доказів, на підставі яких, у визначеному законом порядку можливо встановити наявність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні.
З`ясувавши фактичні обставини справи, доходжу висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б доводили порушення ОСОБА_1 п. 10.1, 10.6, 13.3 ПДР України.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.
Отже, оскільки винуватість особи не була доведена належними доказами, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції та визнання ОСОБА_1 винним у порушенні ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за результатами апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин, постанову судді суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2026 року, щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло