Справа №278/1559/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року м. Житомир
Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. 
Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . Позивачка є пенсіонером по інвалідності, єдиний її дохід складається у сумі, яка становить 3725,00 грн, але цієї суми недостатньо для проживання. Крім того, зазначила, що має третю групу інвалідності з 05.05.2022 року, перебуває на «Д» обліку у лікаря ендокринолога, отримує замісну терапію пожиттєво, оскільки у 2020 році перенесла оперативне втручання на щитоподібній залозі, періодично проходить стаціонарне лікування та потребує постійного медикаментозного лікування. Додатковий заробіток за станом здоров`я отримувати не має змоги. 
Оскільки її повнолітній син ОСОБА_2 ухиляється у добровільному порядку надавати своїй матері матеріальну допомогу на його утримання, позивач просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у сумі 3000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та довічно.
Ухвалою суду від 02.04.2026 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25).
У судовому засіданні позивачка просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного ухвалення рішення. Крім того, зазначила, що не спроможна матеріально себе повноцінно забезпечувати; має онкологічне захворювання. Повідомила, що відповідач не має інвалідності, є працездатним та здоровим. 
Відповідач у судове засідання не з`явився; про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення, які повернулись на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 27, 28-29). 
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14)
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є пенсіонером по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії № НОМЕР_1 (а.с. 6)
Згідно з довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, позивач отримує пенсію 3323 грн щомісячно; у березні 2026 року отримала 3725 грн (а.с. 16). Інших доходів позивач не має і такі дані матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач хворіє, що потребує медичного догляду та у зв`язку з цим додаткових витрат на її лікування (а.с. 7-9).
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою та може надавати йому матеріальну допомогу. 
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на положення ст. 202, 205 СК України та на те, що відповідач повинен піклуватися про нього та утримувати його.
Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.
Необхідність матеріальної допомоги визначається у кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час розгляду справи встановлено, що позивачка є пенсіонером та отримує пенсію, що є єдиним її доходом, і яка не забезпечує її потреб на харчування та лікування. 
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує відповідно до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на її лікування, її похилий вік, щомісячний розмір пенсії , відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність постійного заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку з чим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме - стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 3000 грн щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству.
Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягають стягненню судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 184, 202, 203, 205 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 274, 275, 279, ст. 352, 354,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно і довічно, починаючи з 30.03.20233 року.
Рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст складено 08.07.2026.

Відомості про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя      О. М. Дубовік