Справа № 944/6991/24
Провадження №2/944/340/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2026 року | м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – Швед Н.П.
з участю секретаря – Василиці Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 12.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 Євро для зберігання грошей і здійснення розрахунково - касових операцій.
13.02.2009року на підставі заяви ОСОБА_1 на відкриття СІF від 13.02.2009 року, між ВАТ «Універсал Банк», в особі керуючого Новояворівським відділеням №1 ВАТ «Універсал Банк» Юрас О.В. з однієї сторони, та ОСОБА_1  з іншої сторони, в системі банку, значиться укладений договір банківського обслуговування фізичної особи СІF №000062640 від 13 лютого 2009 року.
Відповідно до довідки банку підписаної від імені директора ОСОБА_2 за вих. № 093/БТ від 10.06.2020р., на ім`я ОСОБА_1 , були обліковані банківські рахунки, із зазначенням номера рахунку, валюти, дати відкриття та дати закриття рахунків. Так, в АТ «Універсал Банк» в період з 2007 по 2017 роки було відкрито 40 банківських рахунків, з яких, 1 рахунок - в національній валюті - гривня, 6 рахунків - в доларах США та 33 рахунки в Євро, в тому числі 12.05.2008 року ОСОБА_3 був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 у Євро, для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій. який значиться закритим 27.12.2019, тобто обліковувався протягом 2008-2019років.
13.02.2009 року, на підставі заяви ОСОБА_1 на відкриття СIF від 13.02.2009 року, у зв`язку із оновлення банком умов типових договорів, між банком та ОСОБА_1 був укладений договір банківського обслуговування фізичної особи №000062640, в якому сторонами був погоджений порядок відкриття клієнту банківських рахунків (в тому числі депозитних), порядок зараховування, перерахування і видачі грошових кошти на рахунках клієнта, умови обслуговування рахунків фізичної особи.
Однак, в системі АТ «Універсал Банк» не має інформації про існування заяв-підтверджень розміщення депозиту фізичної особи від 04.01.2017 року та 10.01.2017 року, а виписка з рахунку № НОМЕР_1 та період з 12.05.2008 року по 07.04.2017 року не відображає проведення таких депозитних операцій.
В заяві-підтвердження розміщення депозиту від 04.01.2017 року,зазначений депозитний рахунок № НОМЕР_2 , на який згідно умов цієї заяви повинні були перераховані кошти з поточного рахунку № НОМЕР_1 , однак, рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1 в АТ «Універсал Банк» ніколи не відкривався. 
В заяві-підтвердження розміщення депозиту від 10.01.2017 року, яку надав позивач у справі № 756/2100/20, зазначений депозитний рахунок № НОМЕР_3 , на який згідно умов цієї заяви повинні були перераховані кошти з поточного рахунку № НОМЕР_1 . АТ «Універсал Банк» однак такий на ім`я відповідача не відкривався.   
ОСОБА_1 розміщував грошові кошти на депозитних рахунках шляхом перерахування з поточного рахунку № НОМЕР_1 на депозитний рахунок, а не внесенням готівкових коштів. 
Відповідно до облікової політики ПАТ «Універсал Банк» та положення «Правила документообігу та технології обробки облікової інформації в операційній діяльності ПАТ «Універсал Банк», яке є невід`ємною частиною облікової політики банку, передбачено проведення додаткового бухгалтерського контролю, в тому числі, за клієнтськими операціями та валютними операціями клієнтів.
Заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи ОСОБА_1 від 04.01.2017 та від 10.01.2017, надані ОСОБА_1 , які банк не визнає, зазначено такі дані:банк: ПАТ «УНІВЕРСАЛ Банк», адреса відділення: вул. Федьковича 51, 79000, м. Львів, Україна СІF № 000062640, клієнт (власник рахунку): ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , поточний рахунок клієнта, з якого розміщуються кошти на депозит: номер рахунку: НОМЕР_1 , валюта рахунку: ЕUR (Євро), вид депозиту: строковий "депозит на ... дн., з виплатою процентів ... %, в кінці строку. Рахунок, на який повертається сума депозиту: 26209000099129, Валюта рахунку: ЕUR (Євро). Рахунок, на який сплачуються проценти по депозиту: 26209000099129, Валюта рахунку: ЕUR (Євро).На 2 копіях заяв-підтверджень розміщення депозиту фізичної особи ОСОБА_4 від 04.01.2017 та 10.01.2017, наданих ОСОБА_5 , наявний запис: «Копія вірна ОСОБА_1 18 травня 2017 та підпис».
Звертає увагу суду, що бланк заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи передбачає підпис та ПІБ уповноваженої особи клієнта, а також підпис та ПІБ уповноваженої особи банку і підпис та ПІБ другої уповноваженої особи банку, тобто, два підписи уповноважених осіб банку.
Однак, копії 2 заяв-підтвсрджень розміщення депозиту фізичної особи ОСОБА_1 від 04.01.2017 на суму вкладу/депозиту 28 091,77 Євро та від 10.01.2017 на суму вкладу/депозиту 29 132,49 Євро, надані ОСОБА_1 , не мають усі обов`язкові реквізити для первинного документу, передбачені Законом України № 996, обліковою політикою за 2015, 2016, 2017 роки та «Правилами документообігу та технології обробки облікової інформації в операційній діяльності ПАТ «Універсал Банк», яке є невід`ємною частиною облікової політики банку, в тому числі, бланком заяви-підтвердження до Договору СІF №000062640 від 13.09.2009, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , а тому оформлені не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Тобто, заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 04.01.2017р. на суму вкладу/депозиту 28 091,77 Євро та від 10.01.2017р. на суму вкладу/депозиту 29 132,49 Євро (у копіях), документально не підтверджують оформлення/укладення між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» договорів на розміщення строкових депозитів на загальну суму 57 224,26 Євро.
В заяві-підтвердження розміщення депозиту від 04.01.2017року, яку надав відповідач, зазначений депозитний рахунок № НОМЕР_2 , на який згідно умов цієї заяви повинні були перераховані кошти з поточного рахунку № НОМЕР_1 . АТ «Універсал Банк» повідомляє, що рахунку № НОМЕР_2  в АТ «Універсал Банк» не існує, та такий рахунок на ім`я ОСОБА_1 ніколи не відкривався.
В заяві-підтвердження розміщення депозиту від 10.01.2017 року, в якій зазначений депозитний рахунок № НОМЕР_3 , на який згідно умов цієї заяви повинні були перераховані кошти з поточного рахунку № НОМЕР_1 ,то АТ «Універсал Банк» повідомляє , що рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 не відкривався.
ОСОБА_1 визнає розміщення грошових коштів на депозитних рахунках шляхом перерахування з поточного рахунку № НОМЕР_1 на депозитний рахунок, що у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. 
Розміщення депозиту було можливе лише за умови достатньої суми коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 . Зі змісту заяв-підтвердження розміщення депозиту від 04.01.2017 та 10.01.2017, наданих відповідачем, у січні 2017 року на поточному рахунку № НОМЕР_1 у відповідача повинна була обліковуватись сума грошових коштів у розмірі 57 224,26 Євро. Проте, така сума коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 станом на 04.01.2017 та 10.01.2017 не обліковувалась та не розміщувалась, що підтверджується випискою про рух коштів за поточним рахунком № НОМЕР_1 . Також, дана інформація підтверджується висновком експерта № 57/23 за результатами проведення судово-економічної експертизи складеного 06.07.2023.
Таким чином, перерахування з поточного рахунку № НОМЕР_1 у січні 2017 року суми грошових коштів у розмірі 57 224,26 Євро, яка на той час не була розміщена на рахунку № НОМЕР_1 , на депозитні рахунки, які не відкривались в АТ «Універсал Банк», було неможливим.
Надані ОСОБА_1 заяви-підтвердження від 04.01.2017 та 10.01.2017 жодним чином не відповідають зазначеним вище вимогам нормативних документів. Заяви-підтвердження розміщення депозиту від 04.01.2017 та 10.01.2017, не містять будь-які ідентифікуючі відомості щодо працівника банку, який підписав документи, та не укладалися.
Дані заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи ОСОБА_6 за період з 30.12.2015 по 28.02.2017 на загальну суму 57 224,26 Євро також не значаться у книзі реєстрації депозитних договорів АТ «Універсал Банк». Тобто, ці документи оформлені не у відповідності до вимог чинного законодавства, та не є первинними документами банку, які підтверджують здійснення фінансових операцій за депозитними договорами, укладеними між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 і обгрунтовано не підтверджують свого відображення у бухгалтерському обліку АТ «Універсал Банк».
Звертає увагу суду на те, що грошові кошти на розміщення депозиту від 30.12.2015 у сумі 17 679 Євро, 30.06.2016року у сумі 17 000 Євро, 30.01.2017 НА СУМУ 15000ЄВРО,28.02.2017року у сумі 14 000 Євро ОСОБА_1 не були внесені через касу банку, а були розміщені/перераховані на депозитний рахунок шляхом перерахування коштів залишку попередніх депозитів.
Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 30.12.2015 по 27.12.2019 та в період з 03.01.2017 по 20.04.2017 документально не підтверджується надходження та облікування грошових коштів.
На підставі заяв-підтверджень від 30.12.2015, 30.06.2016, 30.01.2017, 28.02.2017, виписки по особовому рахунку по поточному рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 57224,26ЕUR за період з 30.12.2015 по 27.12.2019 та по депозитних рахунках № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 , відкритих окремо для кожного депозиту, що належали ОСОБА_1 відкритих в АТ «Універсал Банк», а також руху грошових коштів по рахунку № НОМЕР_9 по всіх операціях, проведених з вищезазначеними депозитами, в тому числі нарахуванням відсотків, податку на депозити фізичної особи, видачу готівки/готівкових коштів ОСОБА_1 через касу банку документально підтверджуються фінансові операції за період з 30.12.2015 по 28.02.2017.
Відповідно до висновку експерта № 57/23 проведеної судово-економічної експертизи у цивільній справі №944/1978/23, складеного 06.07.2023р. документально не підтверджено, розміщення/надходження грошових коштів (депозиту) на поточному рахунку № НОМЕР_1 ЕUR та депозитних рахунках за період з 30.12.2015 по 28.02.2017 на загальну суму 63 679,00 Євро, в тому числі згідно заяв-підтверджень розміщення депозиту фізичних осіб, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства:від 30.12.2015року на суму 17 679 Євро на депозитний рахунок №НОМЕР_10 Євро;30.06.2016року на суму 17 000 Євро на депозитний рахунок №НОМЕР_11 Євро;30.01.2017року на суму 15 000 Євро на депозитний рахунок №НОМЕР_12 Євро;28.02.2017року на суму 14 000 Євро на депозитний рахунок №НОМЕР_13 Євро.
Розміщення депозитів ОСОБА_1 за період з 30.12.2015 по 28.02.2017 на загальну суму 63 679,00 Євро, підтверджується витягом з книги реєстрації депозитних договорів АТ «Універсал Банк».
Внесення/розміщення грошових коштів ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_14 та депозитні рахунки в АТ «Універсал Банк» шляхом перерахування грошових коштів з частини (залишку) коштів попередніх депозитів, без внесення/розміщення грошових коштів через касу банку, підтверджується документами які містяться в матеріалах справи.
Видача готівки за депозитом ОСОБА_1 (РНОКІІП НОМЕР_4 ) за період з 30.12.2015 по 20.04.2017 на загальну суму 18 559,12 Євро в тому числі: згідно заяв на видачу готівки, від 29.07.2016 на суму 1 000,00 Євро; від 22.08.2016 на суму 140,00 Євро;від 04.01.2017 на суму 350,00 Євро;від 13.01.2017 на суму 1 000,00 Євро; від 28.02.2017 на суму 1 000,00 Євро;від 28.03.2017 на суму 1 000,00 Євро;від 06.04.2017 на суму 8 000,00 Євро;від 07.04.2017 на суму 6 068,12 Євро.
Видача готівки за депозитом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 30.12.2015 по 20.04.2017 на загальну суму 18 559,12 Євро підтверджується довідками про касові обороти у іноземній валюті та виписками по рахунку № НОМЕР_15 , ІВАN НОМЕР_16 у Львівському бізнес відділення №4 ПАТ «Універсал Банк».
Розміщення грошових коштів депозиту на поточному рахунку № НОМЕР_1 та депозитних рахунках за період з 30.12.2015 по 28.02.2017 на загальну суму 57224,26Єро, на підставі заяв-підтверджень розміщення депозиту відповідачем від 04.01.2017 на суму 28091,77Євро на депозитний рахунок№2605625847977Євро та 10.01.2017 на суму 29132,49Євро на депозитний рахунок№26300458557995Євро, не оформлено до вимог чиннного законодавства та не підтверджується витягом з книги реєстрації депозитних договорів банку.
Враховуючи вищевикладене та висновок експерта №57/21 проведеної судово-економічної експертизи у цивільній справі №944/1978/23, ОСОБА_5 не розміщував грошові кошти відповідно до заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи № 000062640 від 04.01.2017, заяви-підтвердження розміщення  депозиту фізичної особи № 000062640 від 10.01.2017, оскільки, такі між банком та відповідачем не укладалися, відтак ОСОБА_1 за заявами-підтвердженнями розміщення грошових коштів від 04.01.2017р. та 10.01.2017р. не міг отримувати грошові кошти 07.04.2017, 18.04.2017, 19.04.2017 та 20.04.2017 за даними депозитами, що є додатковою підставою для визнання їх недійсними.
Остання операція по видачі коштів ОСОБА_1 з рахунку № НОМЕР_1 відбулася 07.04.2017 на суму 6069,12Євро, отже, станом на 27.12.2019, тобто на час закриття рахунку жодних операцій не проводилося, залишок на рахунку № НОМЕР_1 дорівнював нулю.
Документи, надані ОСОБА_1 а сам, заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 04.01.2017 та від 10.01.2017, а також заяви на видачу грошових коштів від 07.04.2017р. на суму 7000,00 Євро, від 18.04.2017р. на суму 8000,00 Євро, від 19.04.2017р. на суму 5500,00 Євро, від 20.04.2017р. на суму 8000,00 Євро), не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджуються і не визнаються АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
Крім того, наявна невідповідність суми, що зазначена у заяві на видачу готівки від 07.04.2017 р. № 049B501170970007 та становить 7000,00 Євро, копія якої надавалася ОСОБА_1 , з сумою, відображеною у виписці, а саме 6069,12 Євро. 
Щодо нікчемності заяв на видачу готівки, наданих ОСОБА_1 а саме, № 049B501162110014 від 29 липня 2016 р. на суму 1 000,00 Євро;№ 049B501162350012 від 22 серпня 2016 р. на суму 140,00 Євро;№ 049B501170040013 від 04 січня 2017 р. на суму 350,00 Євро; № 049B501170130013 від 13 січня 2017 р. на суму 1 000,00 Євро, № 049B501170590028 від 28 лютого 2017 р. на суму 1 000,00 Євро; № 049B501170870013 від 28 березня 2017 р. на суму 1 000,00 Євро;№ 049B501170960005 від 06 квітня 2017 р. на суму 8 000,00 Євро, № 049B501170970011 від 07 квітня 2017 р. на суму 6069,12 Євро, то всі зазначені суми обліковуються у виписці, наданій банком, кожна заява на видачу готівки відповідає встановленим нормам, містить індивідуальний номер, еквіваленти у гривні відповідають таким, що були встановлені НБУ на час вчинення видач, відповідні роздруківки з сайту НБУ з курсом Євро до гривні актуальний на дату виконання кожної з операцій), що не можна сказати про заяви на видачу готівки, надані позивачем від 07.04.2017 р., 18.04.2017 р., 19.04.2017 р., 20.04.2017.
Зазначені заяви, зокрема від 18.04.2017 р., від 19.04.2017 р. та від 20.04.2017 р. на видачу готівки, надані ОСОБА_1 , містять один і той самий номер «049B50117080015», та не відповідають встановленим вимогам ще й з підстав того, що еквівалент валюти у гривні не відповідає встановленому курсу валют НБУ станом на дати наданих Позивачем Заяв-підтверджень.
Копії первинних документів, наданих в ході провадження у справі № 756/2100/20 відповідачем, а саме: заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 04.01.2017 у сумі 28 091,77 Євро; заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи від 10.01.2017 у сумі 29 132,49 Євро; заява на видачу готівки від 07.04.2017 р. на суму 7 000,00 Євро; заява на видачу готівки від 18.04.2017 р. на суму 8 000,00 Євро; заява на видачу готівки від 19.04.2017 р. на суму 5 500,00 Євро; заява на видачу готівки від 20.04.2017 р. на суму 8 000,00 Євро, вони не мають обов`язкові реквізити для первинних документів, передбачені бланками заяви- підтвердження розміщення депозиту фізичної особи та заявами на видачу готівки до договору CIF № 000062640 від 13.09.2009, укладеного між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем, та обґрунтовано, не знайшли свого відображення у бухгалтерському обліку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в тому числі не відображені у виписці/Особовому рахунку № НОМЕР_1 EUR, що належав відповідачу відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тому що, копія заяви- підвердження розміщення депозиту фізичної особи ОСОБА_1 від 04.01.2017, підписана лише від імені банку одним працівником, підпис якого засвідчено печаткою банку, підпис другої уповноваженої особи банку відсутній, як відсутній підпис зі сторони ОСОБА_1 та підпис працівника банку, який повинен перевірити підпис Клієнта та засвідчити його штампом банку «SV 347 підпис перевірено»; на копії заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи ОСОБА_1 від 10.01.2017, наявна лише печатка банку, при цьому відсутні підписи двох уповноважених осіб банку, як і відсутній підпис зі сторони клієнта ОСОБА_1 та підпис працівника банку, який повинен перевірити підпис клієнта та засвідчити його штампом Банку «SV 347 підпис перевірено.
На копіях заяв на отримання готівки від 07.04.2017, 18.04.2017, 19.04.2017 та 20.04.2017, відсутній підпис другого працівника Банку, підписи не засвідчено печаткою Банку: «Яворівське відділення №4 ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку 322001 Каса №2», та підпис Клієнта — ОСОБА_1 не засвідчений підписом працівника Банку та штампом Банку «SV 342 Підпис перевірено».
На копіях 3 (трьох) заяв на отримання готівки від 18.04.2017, 19.04.2017 та 20.04.2017 зазначено один і той же номер: №049B501171080015;
Також, слід зазначити про невідповідність еквіваленту у гривні суми готівки 5 500,00 Євро у заяві на видачу готівки від 19.04.2017. Так, у заяві на видачу готівки від 19.04.2017, еквівалент у гривні суми готівки 5 500,00 Євро значиться у сумі 168 009,74 грн, що не відповідає офіційному курсу НБУ. Оскільки курс НБУ станом на 19.04.2017 становив 2867,5785 грн/100 Євро, то еквівалент 5 500,00 Євро становить 157 716,82 грн., а не 168 009,74 грн., тобто менше на 10 292,92 грн (168 009,74 - 157 716,82 = 10 292,92 грн).
Просить позовні вимоги задовольнити. Визнати недійсною заяву-підтвердження розміщення депозиту фізичної особі №000062640 від 04.01.2017, та № 000062640 від 10.01.2017.
Визнати  недійсною заяву на  видачу готівки №049В501171080015 від 20.04.2017,
№049В501171080015 від 19.04.2017р., №049В501171080015 від 18.04.2017,та №049В501171080015 від 07.04.2017
Стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи.
02.04.2025року представник відповідача – адвокат Маринушкін А.Г. скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовну заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про визнанням правочинів недійсними залишити без задоволення.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що спір між сторонами предметом якого були правочини дійсність яких позивач намагається оспорити повторно в цій справі, був вирішений, та за результатами даного спору 29 вересня 2021 року у цивільній справі № 756/2100/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено рішення. На підставі якого стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь позивача 21 132 Євро 49 євроцентів та 5 000 грн. витрат на правничу допомогу. Рішенням Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі №756/2100/20 рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року в частині стягнення із АТ «Універсал Банк» на користь позивача 21 132 Євро 49 євроцентів залишено без змін. В частині стягнення витрат на правничу допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто із АТ «Універсал Банк» на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 49 700 грн. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 756/2100/20 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 29 вересня 2021 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року залишено без змін.
Вище вказані судові рішення у встановленому законом порядку оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Таким чином, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів касаційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах, яким надана належна правова оцінка.
Звертаючись до банківської установи для розміщення вкладу, позивач правомірно сподівався на належне оформлення вказаного депозитного договору з банком, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій покладено на банківську установу. 
При цьому, саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. 
Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення ними вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу), та неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. 
Тобто, неналежна організація роботи структурних підрозділів банківських установ, відсутність належного рівня контролю зі сторони правління банків за роботою працівників своїх структурних підрозділів, неякісний підбір кадрів для роботи у зазначених підрозділах, низький рівень програмного комп`ютерного забезпечення роботи структурних підрозділів та інше, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні позовів споживачів про повернення банківських вкладів у разі зловживання банківськими працівниками, наділеними правами на укладання цивільно-правових угод своїми службовими обов`язками. 
Сторона позивача довела належними та допустимими доказами факт укладення договору банківського вкладу та внесення ОСОБА_1 коштів на депозит. У судових рішення всіх трьох інстанцій у справі №756/2100/20 а саме, факт наявності договірних відносин між банком та позивачем, які виникли на основі укладеного між сторонами договору, за умовами якого було внесено грошові кошти на депозит. 
Оскільки, саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. 
Факт того, що зі сторони саме банку для роботи було залучено ОСОБА_7 , яка підписала договори з відповідачем підтверджується листом Франківського відділу поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області у листі від 21 квітня 2020 року повідомлено про те, що кримінальне провадження від 06 травня 2017 року №12017140080001507 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.291 КПК України, 26 травня 2017 року скеровано до суду з обвинувальним актом. 
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року закрито кримінальне провадження від 06 травня 2017 року №12017140080001507 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у зв`язку із відмовою представника потерпілого ПАТ «Універсал Банк» від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_7 . 
Твердження банку про відсутність підписаного договору з позивачем не спростовує того факту, що внесення грошових коштів здійснювалося безпосередньо у відділенні банку, особою, яка діяла як працівник банку, приймала кошти та мала для цього повноваження за посадовою інструкцією. 
Кримінальне провадження щодо вказаної особи було закрите не через відсутність складу злочину, а через відмову банку як потерпілого від обвинувачення. Це свідчить не про спростування факту привласнення коштів, а про позицію банку уникнути публічного розголосу порушень у власній системі безпеки та контролю. Позивач, як добросовісний вкладник, діяв на підставі публічної пропозиції банку щодо приймання вкладів, звернувся у відділення, передав кошти працівнику банку. 
Те, що банк не забезпечив належного контролю за діями своїх співробітників і не ініціював стягнення шкоди з винної особи, не є підставою для визнання договорів недійсними. Відмова банку виконати зобов`язання, прикриваючись внутрішніми проблемами з персоналом, порушує принцип справедливості та захисту прав споживачів.
Суди в межах справи №756/2100/20 встановили, що факт укладення позивачем договорів банківського вкладу (депозитних договорів) підтверджено належними та допустимими доказами, а вже після того, як суди всіх інстанцій в межах цієї справи підтвердили право відповідача та стягнули вклад з банку, сам банк ініціював проведення судово-економічної експертизи, у межах якої визнав факт укладення договору банківського вкладу з відповідачем. 
Експертиза підтверджує логічний ланцюг подій: вкладник передав кошти працівнику банку (факт дії підтверджений доказами в кримінальному провадженні), ці кошти не були зафіксовані в обліку, оскільки були викрадені до моменту їх внесення в облікову систему. Крім цього слід звернути увагу що банк визнає те що працівник мав доступ до приймання коштів і підписував договори, однак, відмовляється від виконання зобов`язань, фактично покладаючи наслідки злочину свого працівника на клієнта. 
Крім цього, звернути увагу на те, що позивач просить визнати недійсними правочини, що були вчинені у 2017 році. З моменту їх вчинення минуло близько восьми років. Водночас позивачу було відомо про існування зазначених правочинів щонайменше з травня 2017 року. Так, 11 серпня 2017 року відповідач направив скаргу до Національного банку України. 19 серпня 2017 року Національним банком України з цього приводу було направлено супровідний лист до ПАТ «Універсал Банк» з вимогою вжити заходів щодо повернення депозиту. 
У своїх позовних вимогах позивач просить визнати недійсною заяву-підтвердження розміщення депозиту фізичної особі №000062640 від 04.01.2017, та № 000062640 від 10.01.2017. Визнати  недійсною  заяву  на   видачу готівки №049В501171080015 від 20.04.2017, №049В501171080015 від 19.04.2017р., №049В501171080015 від 18.04.2017, та №049В501171080015 від 07.04.2017, які були предметом розгляду в межах справи №756/2100/20, в якій прийнято рішення судом касаційної інстанції, яке ґрунтується на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка.Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
22 грудня 2017 відповідач направив заяву до Генерального прокурора України, в якій вказував на наявність ознак кримінального правопорушення, вчиненого працівниками банку, та незаконне привласнення депозитних коштів. Таким чином, саме з травня 2017 року позивачу стало достеменно відомо про існування депозитного вкладу, що підтверджується як зазначеним листуванням, так і ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2017 року у справі № 12017140080001507, якою було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у зв`язку з відмовою представника потерпілого ПАТ «Універсал Банк» від обвинувачення.
Подаючи позовну заяву про визнання правочину недійсним, позивач умисно уникає будь-якої згадки про дату, коли саме він дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Така позиція є маніпулятивною та має очевидну мету, створити у суду хибне враження про нібито відсутність підстав для застосування позовної давності. 
Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 464/5089/15 підтверджує, що перебіг позовної давності за вимогою про визнання правочину недійсним починається саме з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про вчинення правочину. 
Враховуючи викладене, позовна заява Акціонерного товариства "Універсал Банк" не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявляється відповідне клопотання стороною відповідача у справі.
20.05.2025року представник позивача скерував на адресу суду заперечення щодо застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що АТ «Універсал Банк» було подано позовну заяву у справі № 944/6991/24 після остаточного вирішення справи № 756/2100/20, а саме, винесення 31.05.2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Gостанови.
17.02.2020 ОСОБА_8 було подано позовну заяву до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу.
Звертає увагу суду на те, що саме оскаржувані заяви-підтвердження розміщення депозиту та заяви на видачу готівки лягли в якості доказів позивача ОСОБА_6 у справі №756/2100/20, незважаючи нате, що банк заперечував щодо їх дійсності і стверджував про їх нікчемність, але, судом у справі №756/2100/20 було застосовано презумпцію правомірності правочину та не взято до уваги заперечення банку.
Вважає, що початок перебігу позовної давності від якого позивач повинен відраховувати трирічний строк, є 31.05.2023 коли Касаційним цивільним судом Верховного Суду було остаточно прийнято рішення у справі №756/2100/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу.
Крім цього, звертає увагу суду на те, що згідно висновку, зробленого у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018року у справі №369/6892/15 від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц від 07 листопада 2018року у справі №575/476/16-ц, а саме, «Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не пошені, суд відмовляє у задоволенні позову через чверез його необгрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем».
В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить заявлені позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Маринушкін А.Г. скерував на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги заперечив. Просить розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги залишити без задоволення.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку,суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст.5 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтями 12 ЦПК України передбачено, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Судом встановлено що 12.05.2008 ОСОБА_1 був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій.
В подальшому на підставі заяви ОСОБА_1 13.02.2009 між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», було укладено договір банківського обслуговування фізичної особи CIF № 000062640 з метою відкриття банківських рахунків, які він мав намір використовувати для власних потреб, зокрема розміщувати депозити. 
Протягом 2009-20117 ОСОБА_1 користувався поточний рахунок № НОМЕР_1 .  
04.01.2017 року та 10.01.2017 року на підставі попереднього укладеного Договору та заяви-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи CIF № 000062640 від 04.01.2017 року та 10.01.2017 року, ОСОБА_1 розмістив депозити у сумі 28091,77Євро та у сумі 29132, 49 Євро під 6,50% на 91 день.
Відповідно до заяв про видачу готівки від 07.04.2017, 18.04.2017 та 19.04.2017 ОСОБА_1 було повернуто внесені грошові кошти за депозитом від 04.01.2017.
20.04.2017 після спливу зберігання коштів на депозитному рахунку від 10.01.2017 ОСОБА_1 звернувся із заявою   до банку про видачу готівки, проте, йому лише частково було виплачено грошові кошти в розмірі 8000Євро.
Оскільки, кошти ОСОБА_1 було повернуто лише частково за депозитним вкладом від 10.01.2017, та жодних розпоряджень по вказаних коштах він не надавав, і причини відсутносності коштів на депозитному рахунку йому невідомі, він звернувся до суду про стягнення коштів з банку на його користь за договором банківського вкладу № 000062640 від 10.01.2017 у розмірі 21132,49Євро.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року у справі № 756/2100/20 позов ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу було задоволено. Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь позивача 21 132 Євро 49 євроцентів та 5 000 грн витрат на правничу допомогу. 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі №756/2100/20 рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року в частині стягнення із АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1  коштів за договором банківського вкладу № 000062640 від 10.01.2017 у розмірі 21132,49Євро, залишено без змін. В частині витрат на правничу допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким вимоги позивача було задоволено та стягнуто із АТ «Універсал Банк» на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 49 700 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 756/2100/20 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишено без задоволення. 
Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 29 вересня 2021 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року залишено без змін.
Тобто, суди в межах справи №756/2100/20 встановили, що факт існування між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», договірних відносин, тобто, укладення позивачем договорів банківського вкладу (депозитних договорів), що підтверджено належними та допустимими доказами.
Як вбачається із матеріалів справи, вище вказані судові рішення у встановленому законом порядку оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідно до вимог ст.82ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Звертаючись до банківської установи для розміщення вкладу, ОСОБА_1 правомірно сподівався на належне оформлення вказаного депозитного договору з банком, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій покладено на банківську установу. 
При цьому, саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. 
Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення ними вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу), та неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. 
Тобто, неналежна організація роботи структурних підрозділів банківських установ, відсутність належного рівня контролю зі сторони правління банків за роботою працівників своїх структурних підрозділів, неякісний підбір кадрів для роботи у зазначених підрозділах, низький рівень програмного комп`ютерного забезпечення роботи структурних підрозділів та інше, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні позовів споживачів про повернення банківських вкладів у разі зловживання банківськими працівниками, наділеними правами на укладання цивільно-правових угод своїми службовими обов`язками. 
Сторона позивача довела належними та допустимими доказами факт укладення договору банківського вкладу та внесення ОСОБА_1 коштів на депозит. У судових рішення всіх трьох інстанцій у справі №756/2100/20 а саме, факт наявності договірних відносин між банком та позивачем, які виникли на основі укладеного між сторонами договору, за умовами якого було внесено грошові кошти на депозит. 
Факт того, що зі сторони саме банку для роботи було залучено ОСОБА_7 , яка підписала договори з відповідачем підтверджується листом Франківського відділу поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області у листі від 21 квітня 2020 року повідомлено про те, що кримінальне провадження від 06 травня 2017 року №12017140080001507 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.291 КПК України, 26 травня 2017 року скеровано до суду з обвинувальним актом. 
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року закрито кримінальне провадження від 06 травня 2017 року №12017140080001507 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у зв`язку із відмовою представника потерпілого ПАТ «Універсал Банк» від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_7 . 
Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.
Відповідно до частини першої статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя статті 1058 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (пункт 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 516).
За правилами пунктів 1.9, 1.10. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 492), договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.
Пунктом 10.6. Інструкції № 492 передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, якщо фізична особа (у тому числі - неповнолітня особа) вже має в цьому банку рахунок, цей клієнт ідентифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку, тоді відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється на підставі договору банківського вкладу за умови пред`явлення цією фізичною особою паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.
За пунктом 10.12. Інструкції № 492 грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.
Аналіз викладених норм права дозволяє зробити висновок, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.
Наведене відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1286цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-109цс17, Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 463/3144/15-ц (провадження № 61-41823св18).
Також Верховний Суд України у постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), зазначили, що за змістом частини першої статті 1058 ЦК України договір банківського вкладу є реальним договором, тобто вважається укладеним у разі прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми. Такі дії вкладника чи третьої особи в його інтересах є обов`язковою умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків на неї, а у банку - відповідні обов`язки. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) та банку (боржника).
Згідно із публічною пропозицією АТ «Універсал Банк» заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи є документом, згідно з яким банк приймає кошти від клієнта для розміщення на депозиті і який разом із договором підтверджує розміщення депозиту; заява-підтвердження має бути підписана клієнтом та надана банку в установленому договором порядку; заява-підтвердження складається за формою банку та містить інформацію про суму, валюту, строк розміщення депозиту, розмір і порядок сплати процентів, інші умови розміщення депозиту і є невід`ємною частиною договору.
Підставою для відкриття депозитного рахунку і підтвердження його відкриття є договір та заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи.
У пункті 4.12. публічної пропозиції передбачено, що заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи та/або заява-підтвердження на зміну параметрів депозиту фізичної особи вважається належним чином оформленою клієнтом та такою, що підлягає виконанню банком, якщо така заява надана за формою, встановленою банком.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначила, що суди повинні у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору (пункт 40).
Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом (частина друга статті 1068 ЦК України).
Грошові кошти в національній та іноземній валютах або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1. глави 2 Положення № 516).
Отже, відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами письмової форми відповідного договору банківського вкладу (депозиту).
Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у пункті 46 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), вони підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на виписку за поточним рахунком позивача за період з 12 травня 2008 року до 07 квітня 2017 року, відповідно до якої станом на 07 квітня 2017 року у ОСОБА_1 «нульові» залишки за всіма його рахунками, є безпідставним, оскільки згідно із заявами про видачу готівки від 18 квітня 2017 року № 049В501171080015 та від 19 квітня 2017 року № 049В501171080015 ПАТ «Універсал Банк» виплатило ОСОБА_1 суму 28 500 євро, а згідно із заявою про видачу готівки від 20 квітня 2017 року № 049В501171080015 банк виплав ОСОБА_1 8 000 євро, що свідчить про суперечності у виписці за рахунком ОСОБА_1 , зокрема з приводу того, що станом на 07 квітня 2017 року у позивача були «нульові» залишки за рахунками, адже за зазначеними заявами про видачу готівки, позивач отримував грошові кошти зі свого рахунку після 07 квітня 2017 року. Вказані обставини відповідачем не спростовані належними та допустимим доказами.
Відповідно до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, які затвердженні Рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» Протокол №16 від 09.06.2016р., п.1.17 заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи - це документ, згідно якого банк приймає кошти від клієнта для розміщення на депозиті і який разом із договором підтверджує розміщення депозиту; заява-підтвердження має бути підписана клієнтом та надана банку в установленому договором порядку; заява-підтвердження складається за формою банку та містить інформацію про суму, валюту, строк розміщення депозиту, розмір і порядок сплати процентів, інші умови розміщення депозиту і є невід`ємною частиною договору. 
Як вбачається з постанови Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 944/6991/24, що під час розгляду справи банк не заперечував щодо форми заяви-підтвердження, та заяв про видачу готівки наданих позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, а отже, враховуючи, що вона підписана сторонами (протилежного не встановлено), вважається, що заява-підтвердження розміщення депозиту фізичної особи є належним чином оформленою клієнтом та такою, що підлягає виконанню банком. 
Відтак, суд відхиляє твердження представника банку щодо невідповідності заяв - підтвердження розміщення договору депозиту від 04.01.2017 на суму вкладу/депозиту 28 091,77 Євро та 10.01.2017 на суму вкладу/депозиту 29 132,49 Євро та заяв на видачу готівки №049В501171080015 від 20.04.2017,№049В501171080015 від 19.04.2017р., №049В501171080015 від 18.04.2017,та №049В501171080015 від 07.04.2017, наданих ОСОБА_1 , оскільки, такі не мають обов`язкових реквізитів для первинного документу, передбаченого Законом України № 996, Обліковою політикою на 2015, 2016, 2017 роки та «Правилами документообігу та технології обробки облікової інформації в операційній діяльності ПАТ «Універсал Банк», яке є невід`ємною частиною Облікової політики Банку, в тому числі: бланком заяви-підтвердження до договору СІF №000062640 від 13.09.2009, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , а копія заяви- підтвердження розміщення депозиту від 04.01.2017 підписана лише від імені сторони банку одним працівником, підпис якого засвідчено печаткою банку, однак підпис другої уповноваженої особи банку відсутній, як і відсутній підпис зі сторони ОСОБА_1 та керівника банку який повинен перевірити підпис клієнта та засвідчити його підписом банку SV 347, підпис перевірено, та те, що на копіях заяв про отримання готівки від 07.04.2017, 18.04.2017, 19.04.2017 та 20.04.2017, також відсутній підпис другого працівника банку, і підписи не засвідчено печаткою банку, та підпис клієнта ОСОБА_1 не засвідчений підписом працівника Банку та штампом Банку «SV 342 підпис перевірено», і на копіях 3 (трьох) заяв на отримання готівки від 18.04.2017, 19.04.2017 та 20.04.2017 зазначено один і той же номер: №049B501171080015оформлені без дотримання вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 який є споживачем банківськмх послуг, добросовісно очікував що при укладенні документів з боку банку було дотримано всіх необхідних процедур, оскільки, саме на банк покладається обов`язок підготовки та видачі всіх необхідних документів по по розміщенню депозиту. Оскільки, такі документи були складені працівником банку та видані від імені банку ОСОБА_1 , у нього не було підстав сумніватися у дійсності таких документів та повноважень працівника банку. 
Як вбачається із матеріалів справи на замовлення банку була проведена судово-економічна експертиза, відповідно до висновку 06.07.2023 №57/23 документально підтверджується розміщення коштів по депозитному рахунку№ НОМЕР_1 яким підтверджено розміщення відповідачем на підставі заяв підтверджень по особовому рахунку та по депозитних рахунках за період з 30.12.2015 по 20.04.2017 грошових коштів на загальну суму 63679 Євро які також значаться у витягу з книги реєстрації депозитних договорів позивача.
У висновку експерта, значиться що заяви підтвердження про розміщення депозиту від 04.01.2017року та 10.01.2017, та оскаржувані заяви про видачу готівки, не оформленні відповідно до вимог чинного законодавства і не знайшли свого відображення у бухгалтерському обліку банку. Однак, як слідує з постанови касаційного суду у справі № 756/2100/20 банк не заперечував щодо форми вищезазначених заяв-підтверджень наданих ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог під час розгляду справи № 756/2100/20 в суді першої інстанції не заявляв клопотання про проведення експертизи.
Експертиза банком була проведена уже після того як рішення у справі № 756/2100/20 було переглянуто касаційною інстанцією, набрало законної сили та підлягало до виконання, тобто, банк мав можливість заявити такі доводи та клопотання про призначення експертизи під час розгляду першої справи, однак свом правом не скористався. 
Обставини, встановлені рішенням суду в одній справі, що набрало законної сили, не доказуються знову при розгляді іншої справи між тими самими сторонами. Оскільки суд уже встановив, що заяви-підтвердження є підставою для видачі коштів, банк не має права знову ставити під сумнів цей факт за допомогою нового позову. Висновок експерта це не "нововиявлена обставина" і не абсолютний доказ, тому суд відхиляє даний висновок. Банк під час розгляду справи 756/2100/20 в суді першої інстанції не позбавлений був права заявити клопотання про проведення такої експертизи, однак, таке клопотання заявлене не було, тому суд не може брати до уваги висновок банку, оскільки Касаційний суд уже підтвердив рішення про видачу депозиту на підставі цих заяв-підтверджень, що є преюдиційним.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що: оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми (див. п. 67, 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19));суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевіряти доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору (див. п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19));оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Аналогічний правовий висновок Велика Палата Верховного Суду викладала у своїй постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц ( п. 7.67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19)).
Враховуючи вищенаведене, та те що право позивача на захист не було порушено, позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, є необгрунтованими та такими задоволенню не підлягають.
Що стосується клопотання представника відповідача про застосування до даних позовних вимог позовної давності, то слід прийти до наступного. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи рішення у справі №753/19886/16-ц, засвідчив, що згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.
Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За правилами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними – залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: 
Позивач: Акціонерне товариство "Універсал Банк"
юридична адреса: 04082, м.Київ, вул.Автозаводська, 54 кв.19.
Відповідач:  ОСОБА_1 
проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення виготовлено 14.09.2026.

СУДДЯ: Швед Н.П.