Справа 521/17664/25
Номер провадження 3/521/87/26

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Роїк Д.Я., при секретарі Каліній П.О., розглянувши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 465097 від 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 25 вересня 2025 року о 21 год. 40 хв. у м. Одесі на вул. Тираспольське шосе, 22/8 керував транспортним засобом Lancia Voyager, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Такі дії кваліфіковано як порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Його захисник, адвокат Кострич М.П., подав письмові пояснення, в яких заперечив вину ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Захист посилався, зокрема, на відсутність належно зафіксованої відмови від медичного огляду, недодержання працівниками поліції процедури направлення до закладу охорони здоров`я, характер роз`яснень про можливість відмовитися від огляду та подальше оформлення матеріалів без фактичного доставлення водія до медичного закладу. ОСОБА_1 також надав копію висновку від 26 вересня 2025 року про відсутність стану алкогольного сп`яніння.
Дослідивши письмові матеріали справи та доступні для відтворення частини відеозаписів, оцінивши їх у сукупності з доводами захисту, суд дійшов таких висновків.
За змістом статей 7, 245 та 280 КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише на встановлених законом підставах і з додержанням установленої процедури. Під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також дослідити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 інкриміновано саме відмову особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Така відмова є самостійною формою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксований на дослідженому відеозаписі, тому суд вважає цю обставину встановленою. Разом з тим сама доведеність керування не усуває обов`язку довести інші обов`язкові ознаки інкримінованого правопорушення, насамперед наявність передбачених законом підстав для направлення на огляд, належне виконання процедури такого направлення та дійсну, однозначну і зафіксовану відмову водія від проходження огляду.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок огляду визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, та Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у редакції, чинній на час події.
За пунктом 12 розділу II Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними пунктом 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21 наголосила, що положення Інструкції № 1452/735 щодо огляду на місці зупинки із використанням спеціальних технічних засобів стосуються алкогольного сп`яніння, тоді як за наявності ознак наркотичного сп`яніння водій направляється до найближчого закладу охорони здоров`я. Велика Палата також зазначила, що у кожному випадку суд має з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок направлення та проведення огляду.
Отже, для висновку про невиконання водієм обов`язку, передбаченого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, недостатньо самого запису в протоколі про відмову. Необхідно встановити, що поліцейський сформулював належну вимогу пройти огляд відповідно до визначеної законом процедури, забезпечив реальну можливість доставлення до уповноваженого закладу охорони здоров`я, а водій, усвідомлюючи зміст такої вимоги, однозначно від неї відмовився.
Наданий до суду відеозапис починається приблизно о 21 год. 27 хв. Із доступної для перегляду частини не вбачається, що від самого початку спілкування поліцейські повідомляли ОСОБА_1 про наявність у нього конкретних ознак наркотичного сп`яніння або розпочали передбачену законом процедуру направлення на медичний огляд.
Лише приблизно о 21 год. 42 хв. 44 сек., після виявлення серед речей мундштука для тютюну, у спілкуванні поліцейських уперше з`являється припущення про можливе наркотичне сп`яніння. Таким чином, підозра щодо такого стану виникла орієнтовно через п`ятнадцять хвилин після початку спілкування, а не була причиною первинної перевірки та подальшого утримання осіб на місці.
При цьому на доступних фрагментах відеозапису не зафіксовано належної перевірки саме тих ознак наркотичного сп`яніння, які згодом зазначено у протоколі. Спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції є звичайним за темпом та змістом; істотних порушень мовлення, координації рухів або поведінки, яка б очевидно не відповідала обстановці, суд на доступному відеозаписі не встановив.
Значна частина спілкування поліцейських була пов`язана не з організацією медичного огляду ОСОБА_1 , а з очікуванням додаткової групи оповіщення ТЦК та СП для вирішення питання щодо пасажирів транспортного засобу. У проміжку приблизно з 21 год. 44 хв. до 21 год. 46 хв. 30 сек. поліцейські обговорюють необхідність виклику додаткової групи оповіщення. Приблизно о 21 год. 46 хв. 45 сек. один із поліцейських висловлюється про здачу аналізів у контексті необхідності дочекатися представників ТЦК.
Приблизно о 21 год. 48 хв. ОСОБА_1 погоджується проїхати для проведення огляду. Проте вже о 21 год. 48 хв. 29 сек. працівник поліції роз`яснює йому, що він може відмовитися від проходження огляду, після чого надати відповідні пояснення суду. Таке роз`яснення об`єктивно не відповідає змісту пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, який встановлює обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського, а не право обирати відмову як рівнозначний варіант поведінки.
Суд враховує, що саме після висловленої ОСОБА_1 згоди на поїздку до медичного закладу поліцейський акцентував на можливості відмови та подальшого пояснення своєї позиції суду. Водночас приблизно о 21 год. 49 хв. 03 сек. у розмові самих працівників поліції зазначається, що фактично немає кому доставити ОСОБА_1 до наркологічного закладу.
Приблизно о 21 год. 52 хв. 12 сек. з відеозапису нагрудної камери № 471454 вбачається передача інформації представникам ТЦК щодо необхідності забрати трьох осіб до ТЦК, а також висловлювання поліцейського про те, що одну особу, ймовірно, не повезуть до медичного закладу. Наведене підтверджує, що фактична організація доставлення ОСОБА_1 для медичного огляду не була забезпечена.
За таких обставин поведінка працівників поліції не зводилася до нейтрального фіксування вже сформованої відмови водія. Після висловленої ним згоди пройти огляд йому запропоновано альтернативу у вигляді відмови з подальшим поясненням у суді, тоді як самі поліцейські обговорювали відсутність можливості доставлення до медичного закладу та необхідність очікування групи ТЦК. У сукупності такі дії мали провокативний характер, оскільки створювали для особи хибне уявлення про те, що відмова є допустимим процесуальним вибором, і водночас фактично не забезпечували реалізацію висловленої згоди пройти огляд.
Суд не ототожнює будь-яке некоректне роз`яснення працівника поліції з провокацією як самостійною безумовною підставою для закриття справи. Визначальним у цій справі є причинний зв`язок між змістом роз`яснень, відсутністю реального забезпечення доставлення до медичного закладу та подальшим оформленням протоколу про нібито відмову, якої в доступній частині відеозапису однозначно не зафіксовано.
З 22 год. 01 хв. працівники поліції фактично переходять до оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Саме після цього розпочинається складання протоколу, яке триває щонайменше до 22 год. 35 хв. 57 сек. При цьому до початку оформлення матеріалів на доступних для відтворення фрагментах не зафіксовано чіткого висловлювання ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
У матеріалах справи міститься направлення на медичний огляд, у якому зазначено час його оформлення 21 год. 55 хв. 25 вересня 2025 року. Водночас з доступного відеозапису вбачається, що оформлення документів триває після 22 год. 01 хв., а бланк направлення фактично заповнюється приблизно о 22 год. 36 хв., тобто вже після тривалого складання протоколу.
Приблизно о 22 год. 43 хв. зафіксовано процедуру вручення та ознайомлення з матеріалами. Запис триває приблизно до 22 год. 51 хв. Така хронологія не узгоджується із зазначеним у направленні часом 21 год. 55 хв. та ставить під сумнів те, що цей документ у наявному змісті був оформлений саме під час належного направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я до моменту інкримінованої відмови.
Саме по собі заповнення направлення після фактичного прийняття рішення про складання протоколу не підтверджує, що водієві раніше було забезпечено реальну можливість пройти огляд. Письмовий документ має оцінюватися у взаємозв`язку з відеозаписом фактичної послідовності дій працівників поліції.
Повністю дослідити відеозапис із нагрудної камери № 471454 суду не вдалося у зв`язку з помилкою читання диска та систематичними перебоями відтворення; доступним був лише початок запису та окремі фрагменти. Відеозапис із нагрудної камери № 471022 також відтворюється частково, приблизно з середини запису до його завершення. Великі фрагменти наданих відеофайлів не відтворюються або зависають.
Зміст недоступних для відтворення фрагментів судом не встановлений. Ці частини записів не можуть використовуватися ані для підтвердження, ані для спростування інкримінованої ОСОБА_1 відмови. Негативні наслідки неповноти доказового матеріалу не можуть бути покладені на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на уповноважених посадових осіб.
Вінницький апеляційний суд у постанові від 31 січня 2023 року у справі № 149/3485/22, перевіряючи обґрунтованість притягнення особи за відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння, звернув увагу, що відеозапис не містив факту відмови від проходження такого огляду, та дійшов висновку про недостатність доказів для встановлення складу правопорушення. Наведений підхід узгоджується з необхідністю доведення саме факту відмови, а не лише внесення відповідного формулювання до протоколу.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статей 251 та 252 КУпАП не має наперед установленої доказової сили. Загальне зазначення в ньому про відмову від огляду в установленому порядку не усуває суперечностей між змістом протоколу, доступним відеозаписом, фактичною згодою ОСОБА_1 проїхати на огляд та подальшими діями працівників поліції.
Наданий ОСОБА_1 висновок від 26 вересня 2025 року про відсутність стану алкогольного сп`яніння, хоча і проведений не пізніше двох годин після завершення складання протоколу, не є самостійним доказом, який безпосередньо спростовує склад правопорушення, пов`язаного з відмовою від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Подальше самостійне обстеження не замінює процедури, яка мала бути проведена на вимогу поліцейського 25 вересня 2025 року.
Водночас цей висновок підлягає оцінці у сукупності з іншими обставинами справи. Самостійне звернення ОСОБА_1 для обстеження вже наступного дня, відсутність на доступному відеозаписі очевидних зовнішніх проявів сп`яніння, відсутність зафіксованої перевірки реакції зіниць у спосіб, який дозволяв би суду перевірити зазначені у протоколі ознаки, а також його первинна згода проїхати до медичного закладу узгоджуються з альтернативною версією подій про відсутність свідомого ухилення від належно запропонованого огляду.
Суд оцінює цю альтернативну версію не як встановлений факт відсутності будь-якого стану сп`яніння на момент події, а як розумне пояснення сукупності досліджених обставин, яке стороною обвинувачення не спростовано належними та достатніми доказами.
У постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду наголосив, що у справах про адміністративні правопорушення діє принцип презумпції невинуватості, а всі сумніви щодо події правопорушення та винуватості особи тлумачиться на її користь.
Верховний Суд у складі Касаційного кримінального суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к зазначив, що стандарт доказування поза розумним сумнівом означає необхідність спростування обґрунтованих альтернативних пояснень установлених обставин; самої більшої вірогідності версії обвинувачення порівняно з іншою розумною версією недостатньо.
З урахуванням кримінально-правового характеру гарантій, що застосовуються у провадженні за статтею 130 КУпАП, суд не вправі усувати прогалини доказування припущеннями, відновлювати зміст невідтворених частин відеозапису або виходити з того, що особа повинна довести відсутність відмови.
У цій справі сукупність досліджених доказів підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак не дає можливості встановити поза розумним сумнівом, що після виникнення підозри у наркотичному сп`янінні працівники поліції належно виконали передбачену законом процедуру направлення до закладу охорони здоров`я, забезпечили реальну можливість такого огляду, а ОСОБА_1 від проходження саме такого огляду однозначно і добровільно відмовився.
Навпаки, доступний відеозапис фіксує згоду ОСОБА_1 проїхати на огляд, подальше роз`яснення поліцейським можливості відмовитися та пояснювати це суду, обговорення відсутності особи, яка могла б доставити його до медичного закладу, і паралельне очікування групи ТЦК. Фактичне оформлення протоколу розпочато після 22 год. 01 хв., тоді як однозначної відмови до цього моменту на доступних фрагментах не встановлено.
Невідповідність часу, зазначеного в направленні, хронології фактичного оформлення документів, неможливість дослідити значні частини відеозаписів, відсутність належно зафіксованої відмови та характер дій поліцейських після висловленої ОСОБА_1 згоди на медичний огляд у сукупності залишають обґрунтований сумнів щодо наявності об`єктивної сторони правопорушення.
За таких обставин не доведено поза розумним сумнівом порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України у формі відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відсутність доведеності цієї обов`язкової ознаки означає відсутність установленого складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Нерозв`язані сумніви відповідно до статті 62 Конституції України тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 7, 130, 245, пунктом 1 частини першої статті 247, статтями 251, 252, 266, 280, 283–285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д.Я. Роїк