Справа № 405/8308/24
2/405/1673/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2026 Подільський районний суд м. Кропивницького в складі:
головуючої судді – Шевченко І.М.
з участю секретаря – Мишевець Т.І.
представника позивача – Самаріна А.С.
відповідача – ОСОБА_1 
представника відповідача – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за первісним позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про усунення порушень прав споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної шкоди та визнання договору недійсним,- 
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.
В грудні 2024 року позивач, ОКВП «Дніпро-Кіровоград», звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 між позивачем та відповідачем виникли фактичні договірні відносини щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01.06.2017 по 30.11.2024 включно, з яких послуги на суму 25330,94 грн. Так як відповідачем обов`язок щодо своєчасної плати за послуги з водопостачання не виконувався, тому позивачем було нараховано на суму боргу індекс інфляції в розмірі 1211,08 грн. та 3% річних в розмірі 620,85 грн. 
Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 01.01.2025 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.
20.02.2025 року представник відповідача – Сичевський Г.О., через канцелярію суду, подав зустрічний позов про усунення порушень прав споживача послуг з централізованого водопостачання і водовідведення та відшкодування моральної шкоди.
Зустрічний позов обгрунтовує тим, що між нею та ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не укладався договір у письмовій формі, що є порушенням норм чинного законодавства. Договір, який подав відповідач разом із первісним позовом є фальсифікований, так як він не відповідає даті реєстрації технічних умов, місцю реєстрації договору, тарифним складовим, та з підробкою підпису відповідача. Зазначає, що відповідачем порушено строк позовної давності. Посилається на те, що відповідач надав суду недостовірну інформацію про кількість членів сім`ї, які проживають у будинку, а саме: у наданому витягу з реєстру мешканців міста Кропивницького вказано кількість зареєстрованих у будинку осіб - 3, а фактично проживає 2, так як донька відповідача з 2019 року проживає за кордоном. Крім того, відповідач не уклав з нею договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, і тим самим позбавив її можливості користуватися правами, передбаченими ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», зокрема права пред`являти претензії щодо надання неякісних послуг.
щодо моральної шкоди зазначає, що відповідачем надаються послуги неналежної якості, тому вона вимушена купувати питну воду, яка коштує набагато дорожче, та зазнає душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї. Доводити наявність душевних страждань немає потреби, так як вони очевидні. На підставі вищевикладеного, просить визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства України; відмовити в задоволенні первісного позову; визнати договір недійсним та стягнути з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Ухвалою суду від 03.03.2025 року позов ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про усунення порушень прав споживача з послуг централізованого водопостачання і водовідведення та стягнення моральної шкоди прийнято до спільного розгляду з позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Присвоєно справам номер 405/8308/24, провадження № 2/405/1673/24.
31.03.2025 року, представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» - Самарін А.С., за допомогою підсистеми «Електронний суд», подав відзив на позов ОСОБА_1 , в якому зазначив наступне. Позивач за зустрічним позовом заявив позовні вимоги про «визнання договору недійсним», але при цьому не зазначає дату, назву та номер такого договору, не просить застосувати наслідки недійсності правочину - двосторонню чи односторонню реституцію. Вимога про визнання такого невизначеного договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту, позивач за зустрічним позовом не довів наявності у нього будь-якого конкретного порушеного права, у зв`язку з викладеним вважаю що задоволення позовної вимоги з назвою «визнати договір недійсним» не відновить порушені права та інтереси позивача, відповідно позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, що є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем за зустрічним позовом заявлено позовну вимогу для захисту відсутнього у нього порушеного права (інтересу) вважаю, що у задоволенні зустрічного позову належить відмовити виключно з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача за зустрічним позовом. Вказує, що спосіб захисту, шляхом визнання правочину/договору, який не підписаний стороною (підписано сторонньою особою) недійсним, не є способом захисту, установленим законом, що є самостійною підставою для відмови в позові. Щодо позовної вимоги «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства» зазначає, що зустрічна позовна заява взагалі не містить обґрунтування саме такого способу захисту як «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства». Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права. Разом з тим, позивачем не конкретизовано підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), а також не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини. Звертаючись до суду позивач повинен визначитися як з матеріальним, так і з процесуальним законом, який повинен застосовуватися до даних правовідносин, оскільки від правильної правової кваліфікації правовідносин залежить формування позивачем предмета доказування та подальше вирішення позовних вимог. Формулювання позовних вимог є неточними та не зрозумілими і не свідчать про наявність порушеного права ОСОБА_1 та можливість його відновлення у разі імовірного задоволення позову. Незрозумілість позовної вимоги «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» позбавляє можливості відповідача встановити, які саме права та інтереси ОСОБА_1 є порушеними, у зв`язку з чим в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити виключно з підстав відсутності та недоведеності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача за зустрічним позовом. Період виникнення заборгованості відповідача у даній справі з 01.06.2017 року по 31.11.2024 року. Враховуючи те, що платіж за послуги водопостачання та водовідведення спожиті у червні 2017 року слід сплатити до 31 липня 2017 р., перебіг позовної давності у даному випадку починається з 01 серпня 2017 року, і враховуючи дату звернення з позовом до суду та продовження строків позовної давності на строк дії карантину, позивачем не допущено пропуск строків позовної давності. Щодо доводів ОСОБА_1 про не проживання її доньки за адресою АДРЕСА_1 - відповідач за первісним позовом не реалізовував у передбаченому діючим законодавством порядку своє право на неоплату вартості послуг, а відтак за відсутності у нього приладів обліку, позивачем було правомірно нараховано кількість спожитих послуг за діючими нормами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовної вимоги «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства», яка є необґрунтованою та безпідставною та не доведена відповідними доказами, тому вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.
14.04.2025 року представник відповідача (за первісним позовом) – ОСОБА_2 , через канцелярію суду, подав заперечення на відзив відповідача по зустрічному позову, в якому зазначив, що з відзивом неможливо погодитися з таких підстав. ОСОБА_3 надав суду довіреність, видану йому в.о. генерального директора Михайлом Романюком, завірену самим Самаріним А.С., яка не дає йому права на представництво в суді, бо в ній не вказано, що він має право перезавіряти довіреність своїм підписом. Це вказує на те, що не тільки договори, які вони нібито укладають зі споживачами, а й довіреності у відповідача липові (незаконні). Крім того, представник відповідача працевлаштований на даному підприємстві, отримує заробітну плату, а відповідно зацікавлений виконувати вимоги свого господаря, знаючи про те, що своїми діями він порушує Закон. По-друге, представник відповідача, далі за текстом відповідач посилається на ст. 16 ЦК України, де чітко вказано про право особи звернутися до суду, але при цьому забуває послатися на статтю 15 ЦК України Право на захист цивільних прав та інтересів, де: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У цьому випадку ОСОБА_1 звернулася із зустрічною позовною заявою згідно з положеннями ст. 123 Цивільно-процесуального кодексу України, використовуючи своє право до або під час попереднього судового засідання пред`явити зустрічний позов, який приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, якщо вони виникають одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Обґрунтувала свої вимоги, і жодним чином не порушила закон. Договір який відповідач надав суду, не читаємий, крім того його не підписувала ОСОБА_1 , тобто він сфальсифікований, тому відповідач не може стверджувати, що такий договір існує. Відповідач зобов`язаний був укласти письмовий Договір зі споживачем послуги належним чином на підставі чинного законодавства, що насправді відповідач не зробив. Виходячи з тверджень відповідача про те, що він нібито вступив у фактичні договірні відносини з ОСОБА_1 способом відкриття особового рахунку і видачею абонентської книжки, він порушив чинне законодавство. Усі викладені доводи відповідача в його відзиві на чинному законодавстві не обґрунтовані, доказів суду не надано, відповідно своїми діями відповідач порушує закон, а представник відповідача разом з ним, надає суду довіреність не завірену належним чином, не надає суду жодних доказів і намагається нав`язати суду свою думку, щоб і суд порушив закон.
10.10.2025 року, через канцелярію суду від представника позивача за зустрічним позовом – ОСОБА_2 , надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому просить поставити на вирішення експерта питання чи належить підпис у договорі відповідачу, чи підпис зроблений іншою особою.
Ухвалою суду від 16.10.2025 року зобов`язано ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надати оригінал договору №121226 від 10.06.2015 року, укладеного між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 
03.11.2025 року від ОСОБА_2 , через канцелярію суду, надійшли доповнення до клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.
Ухвалою суду від 30.01.2026 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.
Листом Кропивницького відділення НДІСЕ (вх. №14051 від 24.04.2026) справу повернуто на адресу суду, у зв`язку з несплатою вартості проведення експертизи.
Ухвалою суду від 04,05.2026 року відновлене провадження по справі.
В судовому засіданні представник позивача – Самарін А.С. підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Зазначив, що позовна давність позивачем не порушена. Та з 2017 року лічильник повинен встановлювати відповідач.
Відповідач ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні первісного позову, та задовольнити зустрічний позов, з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача – ОСОБА_2 не визнав первісний позов у повному обсязі, зазначив, що договір, укладений між позивачем та відповідачем є недійсним. Також ОКВП «Дніпро-Кіровоград» були порушені строки давності щодо нарахування індексу інфляції та 3% річних. Тарифи не відповідають якості наданих послуг. Просив задовольнити зустрічний позов.
Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
10.06.2025 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 було укладено договір №12226 про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).
Відповідачу було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів за адресою: АДРЕСА_2 надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в період з 01.06.2017 р. по 30.11.2024 р. включно, з яких послуги на суму 25 330,94 грн. Згідно даної довідки у відповідача відсутні комерційний прилад обліку та розподільчий засіб обліку, та нарахування заборгованості проводиться відповідно до кількості прописаних осіб.
Згідно Витягом з реєстру мешканців АДРЕСА_3 зареєстровані три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 9).
Актом обстеження від 19.10.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , р/р НОМЕР_1 , контролером ОСОБА_6 встановлено, що лічильник №5473260, показ – 00146 м3 знаходиться в зрізаному від труби стані, зі слів абонента лічильник зрізали, коли виник порив води через напір. Лічильник зрізали самовільно (а.с.10).
Відповідно до Правил надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 р. №690 (зі змінами) розмір плати за абонентське обслуговування на місць становить: на послуги з централізованого водопостачання – 35,00 грн. з ПДВ, за послуги з централізованого водовідведення – 15,00 грн. з ПДВ (за наявності каналізації).
Позивач зобов`язання щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконує в повному обсязі, відповідно до чинного законодавства України. Від відповідача претензій або заперечень щодо якості та кількості наданих послуг не надходило.
Відповідачем обов`язок своєчасно вносити плату за послуги водопостачання, не виконується, тому згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідачеві нараховані 3% річних в сумі 1211,08 грн. та 620,85 грн. - індекс інфляції, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.5).
Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані в житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст. 162 ЖК України, власник квартири (будинку) зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно, в т.ч. і за водопостачання та водовідведення.
Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та п. 9 ст. 38 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 р. №690 – споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.
Статтею 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 «про визнання договору недійсним» суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього ж Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).
Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину в порядку, передбаченому процесуальним законом.
При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.
ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з вимогою «визнати договір недійсним» без жодного посилання на норми цивільного кодексу, які встановлюють правові підстави для визнання недійсним правочинів.
В обґрунтування наявності порушеного цивільного права (інтересу) позивач обмежилась цитуванням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів» без зазначення того, які конкретно її права або інтереси були порушені оспорюваним правочином та без надання доказів, які підтверджують існування станом на дату подання зустрічного позову таких порушень.
Позивач за зустрічним позовом заявила позовні вимоги про «визнання договору недійсним», але при цьому не зазначає дату, назву та номер такого договору, не просить застосувати наслідки недійсності правочину - двосторонню чи односторонню реституцію.
Вимога про визнання такого невизначеного договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту, позивач за зустрічним позовом не довів наявності у нього будь-якого конкретного порушеного права, у зв`язку з викладеним вважаю що задоволення позовної вимоги з назвою «визнати договір недійсним» не відновить порушені права та інтереси позивача, відповідно позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, що є підставою для відмови у позові.
Щодо доводів позивача за зустріним позовом про відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) її підпису - дані обставини не доведені жодними доказами.
Щодо позовної вимоги «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства» суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог, викладених у п. п. 4, 5 ч. 3. ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, проте зустрічна позовна заява взагалі не містить обґрунтування саме такого способу захисту як «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства».
Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права.
Разом з тим, позивачем не конкретизовано підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), а також не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини (ч. 5 ст. 175 ЦПК України).
Пред`являючи зустрічний позов, позивач повинен, насамперед, зазначити у позовній заяві предмет позову (що конкретно вимагає позивач), далі він сам повинен визначитися, виходячи із принципу змагальності, зі способом судового захисту, змістом позовних вимог, що є одним із основних елементів позову, який має своє нормативне закріплення у п.4 ч.3. ст.175 ЦПК України, а далі у заяві, за п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позивач повинен зазначити підстави позову (обставини, з яких випливає право вимоги позивача та якими він обґрунтовує свої вимоги).
Звертаючись до суду позивач повинен визначитися як з матеріальним, так і з процесуальним законом, який повинен застосовуватися до даних правовідносин, оскільки від правильної правової кваліфікації правовідносин залежить формування позивачем предмета доказування та подальше вирішення позовних вимог.
Обов`язок правильно формулювати свої позовні вимоги до суду, визначати зміст (спосіб судового захисту) та предмет покладається на позивача, що в даному зустрічному позові позивачем не виконано.
ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що послугами ОКВП «Дніпро-Кіровоград» продовжує користуватись, звернень щодо порушення її прав чи скарг щодо якості послуг від неї до відповідача не надходило. 
Оскільки позивачем за зустрічним позовом не конкретизований зміст позовної вимоги «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з порушенням законодавства», це позбавляє можливості відповідача визначити зміст предмета спору та його підстави в цій частині. Такі формулювання позовних вимог є неточними та не зрозумілими і не свідчать про наявність порушеного права ОСОБА_1 та можливість його відновлення у разі імовірного задоволення позову.
Незрозумілість позовної вимоги «визнати діяльність ОКВП «Дніпро-Кіровоград» позбавляє можливості відповідача встановити, які саме права та інтереси ОСОБА_1 є порушеними, у зв`язку з чим в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити виключно з підстав відсутності та недоведеності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача за зустрічним позовом.
Щодо доводів ОСОБА_1 про пропуск строків позовної давності.
Відповідач за первісним позовом не враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину.
З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Згідно ч. 1 п. 37 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Період виникнення заборгованості відповідача у даній справі з 01.06.2017 року по 31.11.2024 року. Враховуючи те, що платіж за послуги водопостачання та водовідведення спожиті у червні 2017 року слід сплатити до 31 липня 2017 р., перебіг позовної давності у даному випадку починається з 01 серпня 2017 року, і враховуючи дату звернення з позовом до суду та продовження строків позовної давності на строк дії карантину, позивачем не допущено пропуск строків позовної давності.
Доводи відповідача про пропуск позовної давності щодо вимог про стягнення пені є помилковими, оскільки пеня відповідачу в межах даного провадження не нараховувалася.
Щодо доводів ОСОБА_1 про не проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з витягом з реєстру мешканців міста Кропивницького доданого до позовної заяви, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а відтак є особою, яка несе солідарну відповідальність нарівні з власником майна за зобов`язаннями з оплати житлово- комунальних послуг.
Згідно п. 11-1Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.
Відповідач за зустрічним позовом не реалізовував у передбаченому діючим законодавством порядку своє право на неоплату вартості послуг, а відтак за відсутності у нього приладів обліку позивачем було правомірно нараховано кількість спожитих послуг за діючими нормами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди – позивач за зустріним позовом не надала жодного доказу на підтвердження понесення такої шкоди.
Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення первісного позову ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, так як даний позов грунтується на нормах чинного законодавства та підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про усунення порушень прав споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної шкоди та визнання договору недійсним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача підлягають понесені ним судові витрати в розмірі 3 028,00 грн. сплаченого судового збору
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до  ОСОБА_1  про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» борг за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 25 330,94 грн. на розрахунковий рахунок ІВАN НОМЕР_2 КРУ АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 3 % річних в сумі 620,85 грн. та індекс інфляції в сумі 1 211,08 грн. на рахунок ІВАN НОМЕР_3 КРУ АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» судові витрати по справі в сумі 3 028,00 грн. на рахунок ІВАN НОМЕР_3 в КРУ АТ «ПриватБанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ 03346822.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про усунення порушень прав споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної шкоди та визнання договору недійсним – відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення у повному обсязі виготовлене 23.07.2026 року

Відомості про учасників справи:
Позивач: Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», код ЄДРПОУ 03346822, місцезнаходження: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса – АДРЕСА_3 .

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко