Справа № 522/11014/26
№ 3/522/3949/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кривохижа Ю.А., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, ст.173.КУпАП,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. 24.05.2026 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Гуленка, 1, на пляжі у громадському місці висловлювався грубою нецензурною лайкою у бік працівників поліції у форменому одязі при виконанні ними службових обов`язків, на вимогу працівників припинити протиправні дії не реагував, чим здійснив злісну непокору законній вимогі. 
2. Також, 24.05.2026 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Гуленка, 1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, висловлювався грубою нецензурною лайкою на зауваження не реагував, чим вчинив дрібне хуліганство у громадському місці. 
3. У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав, пояснив, що не вчиняв дій, що йому інкримінуються. 
4. У судовому засіданні з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Шкребтієнко Олена Олександрівна, яка подала письмові заперечення на протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 та ст. 185 КУпАП, у яких зазначила, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнає, а матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження його вини. Щодо обставин події захисник зазначила, що 24.05.2026 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 разом із дружиною та її знайомими відпочивав на пляжі «Відрада» у пляжно-ресторанному комплексі «Горпляж» за адресою: м. Одеса, вул. Андрія Гулого-Гуленка, 1. Близько 18 год. 50 хв. між знайомими його дружини виникла суперечка та бійка, у зв`язку з чим ОСОБА_1 намагався припинити конфлікт, розтягуючи учасників бійки та закликаючи їх заспокоїтися. У цей час до нього підійшли працівники поліції та запитали, чи потрібна йому допомога, на що він відповів, що все добре та хлопці зараз заспокояться. При цьому, за твердженням захисту, жодних зауважень чи попереджень щодо поведінки ОСОБА_1 працівники поліції не висловлювали. Надалі, після того як працівники поліції відійшли, до ОСОБА_1 підійшов невідомий чоловік, який, за твердженням захисту, почав кричати та висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, після чого підійшов до нього впритул, дістав із сумки предмет, схожий на пістолет, та почав погрожувати здійснити постріл у ОСОБА_1 . У зв`язку з цим останній почав кликати працівників поліції на допомогу та повідомив їм, що невідомий чоловік має зброю та погрожує йому і його знайомим. За твердженням захисту, після появи працівників поліції невідомий чоловік сховав зброю та відійшов до роздягальні, а згодом передав її дівчині, яка перебувала разом із ним, після чого вони залишили місце події. Захисник зазначила, що працівниками поліції не було вжито належних заходів для встановлення особи чоловіка, який, за твердженням ОСОБА_1 , погрожував йому зброєю, не вилучено предмет, схожий на зброю, для встановлення його виду та проведення відповідної експертизи, а також не відібрано пояснень у вказаної особи. На думку захисту, саме бездіяльність працівників поліції та їхнє, як вважає захист, упереджене ставлення до ОСОБА_1 стали причиною його емоційної реакції та поведінки, яку працівники поліції розцінили як дрібне хуліганство та злісну непокору законним вимогам працівників поліції. Захисник також посилалася на відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, зазначаючи, що вони розпочинаються вже після виникнення конфліктної ситуації та не містять моменту первинного розвитку подій. На думку захисту, із відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції про те, що невідомий чоловік погрожував йому зброєю, при цьому його дружина також звертала увагу працівників поліції на зазначені обставини. На переконання захисту, ОСОБА_1 перебував у стані стресу та безпорадності, оскільки безпосередньо перед цим невідомий чоловік погрожував йому зброєю, а після звернення за допомогою до працівників поліції останні, на думку захисту, не вжили належних заходів щодо цієї особи. У зв`язку з цим захист вважає, що поведінка ОСОБА_1 була зумовлена конкретною ситуацією та його реакцією на дії працівників поліції, а не прагненням порушити громадський порядок чи проявити явну неповагу до суспільства. Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, захисник зазначила, що не кожна сварка або конфліктна ситуація може бути кваліфікована як дрібне хуліганство. На думку захисту, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП необхідно довести наявність у її діях умислу на порушення громадського порядку та мотиву явної неповаги до суспільства. Захисник вказала, що хуліганський мотив є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони такого правопорушення, тоді як дії ОСОБА_1 , за її твердженням, були зумовлені конкретною конфліктною ситуацією та спрямовані на захист себе і своїх прав, а тому хуліганський мотив у його діях відсутній. Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, захисник зазначила, що злісна непокора законній вимозі поліцейського передбачає умисну відмову особи від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог або розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. При цьому, на думку захисту, матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_1 висувалися саме законні, наполегливі та неодноразово повторені вимоги, від виконання яких він умисно відмовився.Захисник також зазначила, що ОСОБА_1 перебував на відстані від працівників поліції, не наближався до них, не штовхався та намагався пояснити працівникам поліції обставини події. Крім того, захисник звернула увагу на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис із камери пляжно-ресторанного комплексу «Горпляж», яка, за твердженням захисту, фіксувала подію та могла підтвердити обставини виникнення конфлікту, факт погрози ОСОБА_1 зброєю, дії невідомої особи та подальшу поведінку працівників поліції. Окремо захисник посилалася на неналежність та неповноту відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції. Зокрема, зазначила, що дата та час, зафіксовані на бодікамерах, не відповідають реальним даті та часу події, а між окремими відеофайлами наявні значні проміжки часу, протягом яких відеофіксація відсутня. Крім того, захист посилалася на те, що ОСОБА_1 , на її думку, не були належним чином роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, а також право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначала, що саме лише зазначення відповідної інформації у протоколі не свідчить про фактичне роз`яснення особі її процесуальних прав. Також захисник вказала, що ОСОБА_1 звертався до працівників поліції з проханням надати йому адвоката, однак, за її твердженням, на це прохання належним чином не відреагували. Захисник вважає, що надані матеріали не підтверджують ані факту вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, ані факту злісної непокори законним вимогам працівників поліції, а протоколи про адміністративні правопорушення самі по собі не можуть бути достатнім доказом вини особи без підтвердження викладених у них обставин іншими належними та допустимими доказами. У зв`язку з викладеним захисник просила закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 та ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.
5. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.07.2026 року адміністративні матеріали № 522/11014/26, 3/522/3949/26 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП з адміністративними матеріалами № 522/11014/26, 3/522/3950/26 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно реєстраційний номер – № 522/11014/26, 3/522/3949/26.

ІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

6. Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 462543 від 24.05.2026 року;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 462542 від 24.05.2026 року;
- рапорт капітана поліції від 24.05.2026 року;
- рапорт майора поліції,
- рапорт старшого лейтенанта поліції,
- письмові пояснення ОСОБА_2 від 24.05.2026 року;
- письмові пояснення ОСОБА_3 від 24.05.2026 року;
- протокол адміністративного затримання ОСОБА_1 серії АПЗ18 №049912 від 24.05.2026 року;
- довідку про встановлення особи - ОСОБА_1 
- диск. 

ІІІ. Оцінка Суду
7. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує таке.
8. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків та вчинив дрібне хуліганство, тобто висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці.
9. Суд не приймає до уваги доводи захисника, викладені у поданих запереченнях, оскільки наведені в них обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
10. Так, твердження захисту про те, що ОСОБА_1 перед вчиненням інкримінованих йому адміністративних правопорушень намагався припинити бійку між іншими особами, після чого невідомий чоловік нібито погрожував йому предметом, схожим на пістолет, а його подальша поведінка була викликана виключно стресом, безпорадністю та бездіяльністю працівників поліції, об`єктивними та належними доказами не підтверджені. Зазначені обставини ґрунтуються виключно на поясненнях самого ОСОБА_1 та доводах його захисника і не підтверджені іншими доказами, які б безпосередньо свідчили про наявність таких обставин.
11. При цьому захистом не було забезпечено явку та допит у судовому засіданні осіб, які, за твердженням ОСОБА_1 , були очевидцями події та могли б підтвердити викладену ним версію її розвитку. Зокрема, суду не надано показань свідків, які б підтвердили факт погрози ОСОБА_1 , обставини виникнення конфлікту, його поведінку до моменту прибуття працівників поліції.
12. Так само захистом не надано суду жодних додаткових відеоматеріалів, у тому числі заявленого відеозапису з камер відеоспостереження пляжно-ресторанного комплексу «Горпляж», які б підтверджували викладену у запереченнях версію подій та спростовували обставини, зафіксовані працівниками поліції. Посилання захисника на існування такого відеозапису саме по собі не може свідчити про його зміст та не підтверджує викладених у запереченнях обставин, оскільки відповідний відеозапис суду не надано.
13. Крім того, сам факт можливого виникнення конфліктної ситуації або наявності у ОСОБА_1 певних претензій до дій працівників поліції не надає йому права висловлюватися грубою нецензурною лайкою у громадському місці чи на адресу працівників поліції, які перебувають при виконанні службових обов`язків, а також не звільняє його від обов`язку виконувати законні вимоги працівників поліції.
14. Щодо доводів про відсутність роз`яснення прав ОСОБА_1 перед складанням адміністративного протоколу, суд зазначає, що у самому протоколі міститься відмітка про відмову останнього від його підписання, що свідчить про обізнаність особи зі змістом протоколу та підтверджує факт роз`яснення йому його прав.
15. Суд відхиляє твердження захисника щодо неналежної автентичності відеозаписів. Пояснення захисника щодо можливості редагування відео не підтверджуються експертними висновками, і самі відеофайли не містять ознак несанкціонованих змін.
16. За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи захисника, викладені у запереченнях, не спростовують встановлених під час судового розгляду обставин та не дають підстав для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ст. 185 КУпАП.
17. Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що передбачені статтею 251 КУпАП.
18. Вказані вище докази узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього.
19. У діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбаченого статтею 185 КУпАП, 173 КУпАП.

ІV. Накладення адміністративного стягнення

20. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП - відсутні.
21. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП - відсутні.
22. Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених
23. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, Суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (сто сімдесят гривень 00 копійок), що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як ним, так і іншими особами.
24. Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
25.Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
26. Згідно п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
27. Виходячи з викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю IІ групи (посвідчення № НОМЕР_1 ), суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення останнього від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 

Із цих підстав,
керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 185, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 КУпАП, ст. 173 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. (сто сімдесят гривень 00 копійок).
2. Звільнити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, у разі несплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя         Ю. А. Кривохижа