ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" вересня 2026 р. справа № 300/8788/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна (надалі, також – представниця позивача), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі, також – відповідач, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить:
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 092850030827 від 10.09.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03.09.2025 року – з дня звернення за призначенням пенсії, з урахуванням до стажу роботи за Списком № 1 періодів з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 слюсарем по ремонту апаратурного устаткування, апаратником полімеризації в Калуському ВО "Хлорвініл", а також у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці) періодів безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, за наслідками розгляду заяви, поданої позивачем, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості страхового стажу. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки періоди його роботи та проходження військової служби підтверджені належними та достатніми доказами. Крім того, звертає увагу суду на незарахування періодів його роботи до його пільгового стажу роботи. Відтак, просить позов задовольнити (а.с. 1-12).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 14-15).
12.12.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшов друкований примірник позовної заяви із додатками (а.с. 17-48).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 14.08.2026 по 28.08.2026 згідно наказу від 27.07.2026 № 153-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 49), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Ухвалою про відкриття провадження встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву. Станом на момент розгляду справи, відзив від відповідача так і не надійшов. Копію ухвали від 10.12.2025 в електронному вигляді відповідач отримав 10.12.2025 в електронному кабінеті, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 16).
Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.09.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності пенсійним органом, який розглядав заяву позивача, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області № 092850030827 від 10.09.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. До пільгового страхового стажу не зараховано періоди роботи з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 відповідно до пільгової довідки № 88 від 29.08.2025, оскільки в довідці не вірно вказано підрозділ, передбачений постановою КМУ від 22.08.1956 № 1156 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності (а.с. 43).
За змістом форми РС-право, до страхового стажу позивача у ординарному розмірі зараховано період навчання з 01.09.1983 по 15.06.1986, період військової служби з 16.06.1986 по 23.06.1988, періоди роботи з 12.09.1988 по 18.11.1988, з 01.12.1988 по 26.10.1990, період безробіття з 11.01.1999 по 09.07.1999, періоди підприємницької діяльності з 01.01.2005 по 31.12.2005, 23.01.2007 по 31.01.2007, з 21.02.2007 по 28.02.2007, з 23.03.2007 по 31.03.2007, з 22.04.2007 по 30.04.2007, з 18.05.2007 по 31.05.2007, з 18.06.2007 по 30.06.2007, з 19.07.2007 по 31.07.2007, з 19.08.2007 по 31.08.2007, з 19.09.2007 по 30.09.2007, з 20.10.2007 по 31.10.2007, з 19.11.2007 по 30.11.2007, з 20.12.2007 по 31.12.2007, з 21.01.2008 по 31.01.2008, з 20.02.2008 по 29.02.2008, з 21.03.2008 по 31.03.2008, з 21.04.2008 по 30.04.2008. з 21.05.2008 по 31.05.2008, з 21.06.2008 по 30.06.2008, з 21.07.2008 по 31.07.2008, з 21.08.2008 по 31.08.2008, з 21.09.2008 по 30.09.2008, з 22.10.2008 по 31.10.2008, з 21.11.2008 по 30.11.2008, з 23.12.2008 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.05.2020, з 01.06.2020 по 31.12.2020 та періоди військової служби з 01.01.2023 по 28.02.2023 та з 01.03.2023 по 30.06.2025 (а.с. 44).
Відповідно до відомостей наданої позивачем довідки № 173/2512 від 22.08.2025, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в періоди з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 41).
Вважаючи вказану відмову протиправною, з метою зобов`язання зарахування певних періодів роботи та безпосередньої участі у заходах, спрямованих на забезпечення безпеки та оборони України до пільгового стажу та призначення пільгової пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами частини 1 статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 (надалі, також – Закон № 1058-IV), який набув чинності з 1 січня 2004 року.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Положеннями частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року, № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 за № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі, також – Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).
У пункті 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, з огляду на наведене, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
З матеріалів справи встановлено, що до загального страхового стажу позивача зараховано періоди роботи з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990, оскільки в довідці не вірно вказано підрозділ, передбачений постановою КМУ від 22.08.1956 № 1156 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Факт зарахування даних періодів роботи до страхового стажу позивача підтверджується даними форми РС-право, в якій наявні відомості про перераховані періоди роботи (а.с. 44).
З приводу зарахування періодів роботи з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 до пільгового стажу, суд звертає увагу на наступне.
Судом встановлено, що вказані періоди роботи позивача підтверджуються записами № 1-3, 9-10 трудової книжки серії НОМЕР_2 , довідкою АТ "Оріана" № 88 від 29.08.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та архівною довідкою № 600 від 29.08.2025 (а.с. 36-38).
Відповідач не наводить аргументів щодо причин незарахування даних періодів роботи до пільгового стажу роботи позивача. Щодо підстав для зарахування даних періодів роботи до пільгового стажу суд звертає увагу на таке.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (надалі, також – Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Отже, як зазначено вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до даних трудової книжки позивача, ОСОБА_1 протягом всіх аналізованих в цьому рішенні періодів роботи на працював на посаді:
з 18.06.1985 по 27.10.1985 – "слюсар по ремонту апаратурного обладнання четвертого розряду сульфатно збагачувальної фабрики виробництва мінеральних добрив";
з 02.01.1989 по 26.10.1990 – "апаратник полімеризації четвертого розряду".
Належність тієї чи іншої посади до переліку таких, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах визначається відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України. Однак, в дані за обставинами справи періоди роботи позивача діяли положення постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах".
В долученій до матеріалів справи довідці АТ "Оріана" № 88 від 29.08.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зазначається, що ОСОБА_1 працював у Калуському ВО "Хлорвініл" на посадах, що передбачені пунктом 1 підрозділу 1 розділу VIII Списку № 1 Постанови СРСР № 1173 від 22.08.1956 (а.с. 38).
Відповідно до пункту 1 підрозділу 1 розділу VIII Списку № 1 Постанови СРСР № 1173 від 22.08.1956, право на зарахування періодів роботи до страхового стажу мають робочі та інженерно-технічні працівники, зайняті повний робочий день у цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках нижчеперерахованих виробництв: 1) фтору, брому, хлору, йоду, їх сполук та кополімерів, фосфору, фосфорної кислоти та їх похідних, ціаністих та роданистих сполук, похідних бензоїлу, похідних бензолу, нафталіну та їх гомологів, ацетону, фенол-ацетону, ацетофенону, стиролу, альфаметилстиролу та його полімерів та кополімерів, складних фенолів, капролактаму, гексаметилендіаміну, його солей, фталевого ангідриду, полімерів та кополімерів та ефірів акрилової та метакрилової кислот, оргскла, кремній-органічних сполук, отрутохімікатів, інсектофунгісидів, фунгісидів, інсектисидів, гербісидів, дефоліантів, протруйників, відлякуючих засобів та препаратів на їх основі, емульсій жирових сумішей, їх пом`якшувачів та дустів, металевих порошків хімічним способом, ацетальдегіду, формальдегіду, сірковуглецю, детергентів, диметилсульфату, інгібітора, целозольвів, вуглеводнів та їх сполук, піролізу вуглеводнів нафти, очищення, комірування та поділу пірогаза крекінг-газу, природних газів, високомолекулярних спиртів, метанолу, синтетичного етанолу, хлорованих органічних сполук, простих та складних ефірів органічних кислот, оксидів, перекисів та гідроперекисних органічних сполук, окису етилену та продуктів на її основі, етиленгліколю, активованого піролюзиту, феромагнітного та піногенераторного порошку, двоокису марганцю, карбогеля, продукту ХПР, твердого та регенеруючого поглинача, метиленхлориду, хлоратів, перхлоратів, гіпохлоритів, етиленхлоргідрину, етаноламінів, десульфатора, фенолу, екстраліну, фреонів усіх класів.
Як підстава для відмови у зарахуванні даних періодів роботи до страхового стажу позивача у кратному розмірі відповідачем визначено, що в довідці не вірно вказано підрозділ, передбачений постановою КМУ від 22.08.1956 № 1156 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Однак відповідачем не обґрунтовано, чому зазначення даного підрозділу є невірним та не зазначено, який саме підрозділ з переліку постанови № 1156 є правильним.
Суд зазначає, що відповідач належним чином не з`ясував, чи не підпадають посади позивача, на яких він перебував з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 під такі, що визначені списком № 1 і період роботи на яких підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах.
Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Таким чином, пенсійний орган має право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.
В той же час, відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у трудовій книжці позивача чи для отримання відповідних документів, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів його роботи.
Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що підстав для не зарахування періодів роботи позивача з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 для обрахунку пільгового страхового стажу при призначенні пенсії позивачу відсутні, а надані підтверджуючі документи не викликають сумнівів щодо їх належності позивачу.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди служби з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025 в зоні бойових дій у трикратному розмірі та здійснити призначення та виплату позивачу дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 03.09.2025, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі, також – Закон № 1058-IV) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, – після досягнення чоловіками 55 років, жінками – 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Отже, з системного аналізу положень пункту 4 частини 1 статті 115 Закону Закон № 1058-IV вбачається, що у зазначеній нормі права наведено перелік осіб, які мають право на призначення дострокової пенсії за віком. Спільним для цих категорій осіб є обов`язкове досягнення чоловіками 55 років, жінками – 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
В преамбулі до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі, також – Закон № 2011-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону № 2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців – діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відтак, соціальний захист військовослужбовців, крім іншого, стосується питань їх пенсійного забезпечення.
Основні права військовослужбовців, пов`язані з проходженням служби, визначені статті 8 Закону № 2011-XII.
Так, згідно з абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону № 2011-XII час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону № 1788-ХІІ передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за № 1294/26071, відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення № 530.
За змістом пункту 2.3 розділу 2 Положення № 530 участь у бойових діях у воєнний час та час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії зараховуються на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці.
Суд наголошує, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 червня 2018 року в справі № 348/347/17, від 30 липня 2019 року в справі № 346/1454/17 та від 02 квітня 2020 року в справі № 185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року в справі № 185/7049/20 та від 18 січня 2023 року в справі № 1.380.2019.003739, від 21 березня 2023 року в справі № 160/6146/19.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно відомостей наданої позивачем довідки № 173/2512 від 22.08.2025, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в періоди з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Судом також встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 30.01.2024.
Таким чином, період військової служби позивача з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025, протягом якого позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною військовою агресією російської федерації проти України, підлягає зарахуванню на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці.
Відтак суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.09.2025 № 092850030827 є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас суд зазначає, що дискреційні повноваження – це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження – це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Разом з тим, суд зауважує таке.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом пенсійного органу визначено ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
Суд констатує, що після зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача, загальний період його страхового стажу буде більшим, ніж мінімально необхідний для призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, а саме мінімальною тривалістю 25 років.
Щодо дати призначення пенсії, суд зауважує наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 03.09.2025, тобто до дати настання пенсійного віку. У зв`язку з цим пенсія має бути призначена позивачу з 03.09.2025.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, а також враховуючи те, що призначення, перерахунок та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, як орган, який за принципом екстериторіальності уповноважений на вирішення питання щодо призначення пенсії позивача, зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 в кратному розмірі та зарахувати періоди військової служби з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025 на пільгових умовах з розрахунку – один місяць служби за три місяці, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 03.09.2025 та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 03.09.2025, з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про повне обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат суд звертає увагу на наступне.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Щодо судових витрат, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 46).
У зв`язку з цим позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.09.2025 № 092850030827 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи: з 18.06.1985 по 27.10.1985 та з 02.01.1989 по 26.10.1990 в кратному розмірі та періоди військової служби з 07.06.2023 по 13.11.2023, з 01.12.2023 по 15.03.2024, з 10.05.2024 по 25.09.2024, з 13.10.2024 по 12.03.2025, з 01.04.2025 по 22.08.2025 з розрахунку – один місяць служби за три місяці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076, вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33004) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 03.09.2025 та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. 
Копію цього рішення надіслати представниці позивача та відповідачу через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ,  АДРЕСА_1 );
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076, вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33004).

Суддя  Главач І.А.