ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року | Справа №160/5768/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі – 3 ДРПРЗ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, відповідач) про визнання протиправними дій, бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 10.03.2026 роз`єднано позовні вимоги у справі №160/5546/26 в самостійні провадження.
В самостійне провадження №160/5768/26 виділено позовні вимоги ОСОБА_1 до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про:
- визнання протиправною бездіяльності 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за період з 29.01.2020 до 12.05.2023, виплаченої 27.02.2026;
- зобов`язання 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за період з 29.01.2020 до 12.05.2023 року, виплаченої 27.02.2026, у розмірі 307 808,08 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що  ОСОБА_1 працювала у структурі органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій до 12.05.2023 і звільнена за статтею 176-1 в запас. Станом на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу 3 ДРПРЗ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області не проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, яка гарантована чинним законодавством України, зокрема, Законом України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-ХІІ), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25, серед іншого, зобов`язано 3 ДПРЗ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 12.05.2023 та виплачених за вказаний період: одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 у справі №160/18781/25 апеляційну скаргу 3 ДПРЗ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25 залишено без змін. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25 на картку ОСОБА_1 27.02.2026 надійшли кошти в розмірі 179 269,16 грн на виплату перерахунку грошового забезпечення, одноразового грошового забезпечення при звільненні, допомога на оздоровлення, вирішення соціально побутових питань, грошової компенсації за невикористану відпустку з 29.01.2020 до 12.05.2023. Втім, жодних компенсаційних виплат щодо втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати не здійснювалось. Згідно з довідкою про грошове забезпечення, за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення, ОСОБА_1 нараховано за березень 2023 – 74 035,05 грн, за квітень 2023 – 26 336,89 грн. Кількість календарних днів за цей період складає 60 днів. Таким чином, середньоденне грошове забезпечення складає 1 672,87 грн (74 035,05+26 336,89) / 60 календарних днів). Період затримки розрахунку при звільненні становить: за період з 12.05.2023 до 27.02.2026 становить 184 календарних дні (у межах шести місяців, визначених у новій редакції статті 117 КЗпП України). Сума, яка підлягає відшкодуванню у межах шести місяців, визначених у діючій редакції статті 117 КЗпП України), становить: 1672,87 грн (середньоденний заробіток позивача) х 184 (днів затримки розрахунку) = 307 808,08 грн. Таким чином, середній заробіток, який підлягає виплаті у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні підлягає стягненню з відповідача у розмірі 307 808,08 грн. Позивач звертає увагу на висновки Третього апеляційного адміністративного суду, наведені у постанові від 28.11.2024 у справі №160/14477/24, відповідно до яких колегія суддів при розрахунку суми компенсації застосувала норми статті 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято до провадження адміністративну справу та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
18.03.2026 відповідач надав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, є наявність вини підприємства. Відповідач вказує про відсутність вини, як обов`язкової умови для покладення на 3 ДРПРЗ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області відповідальності за невиплату позивачу частини доходів. Також, відповідач наголошує, що компенсація втрати частини доходів не підлягає нарахуванню "автоматично". Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати може нараховуватись лише у разі доведення факту реального зниження купівельної спроможності доходу особи, а не формально за будь-яку затримку, незалежно від її причин. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували реальне зниження рівня доходів або негативні наслідки для його фінансового становища у зв`язку з недоотриманням грошового забезпечення, що відбулося на підставі судового рішення. Окрім того, 3 ДРПРЗ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області не є джерелом фінансування та не мав бюджетних призначень для виплати до прийняття судового рішення. Нарахування індексації грошового забезпечення, зокрема за минулі періоди, можливе виключно на підставі відповідних рішень суду та у межах бюджетного фінансування.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до 12.05.2023 проходила службу в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, зокрема, у 3 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області. 
Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 12.05.2023 №223 (з кадрових питань (особового складу) згідно з Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів). 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в період з 29.01.2020 до 12.05.2023 та належних у вказаний період виплат без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023;
- зобов`язано 3 ДПРЗ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 12.05.2023 та виплачених за вказаний період: одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 апеляційну скаргу 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Дніпропетровській області залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25 залишено без змін.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 01.09.2025 у справі №160/18781/25 набрало законної сили 06.01.2026.
Згідно з долученою до позовної заяви копією скріншоту із застосунку «Приват24» ОСОБА_1 вбачається, що 27.02.2026 на банківський рахунок ОСОБА_1 відповідачем здійснено зарахування грошових коштів в сумі 179 269,16 грн, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25 (грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки).
Позивач вважає, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).
Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам.
Під доходами у розумінні цього Закону, зокрема, розуміються заробітна плата (грошове забезпечення) та суми індексації грошових доходів громадян.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.
Верховний Суд неодноразово досліджував питання правової природи компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та умов її здійснення - зокрема, у постановах від 31.01.2020 у справі №803/203/17, від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 29.03.2023 у справі №120/9475/21-а, від 12.09.2024 у справах №400/5837/23, №240/18489/23, від 10.10.2024 у справі №280/5397/19, від 18.12.2024 у справі №755/15005/23.
Так, у постановах від 14.05.2020 у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 Верховний Суд сформулював висновок, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні статей 1- 3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання «нарахований, але не виплачений грошовий дохід» означає, що для обчислення компенсації достатньо наявності невиплаченого доходу, який може бути або нарахований, або визначений на підставі судового рішення. 
Аналогічну позицію висловлено у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 №21-2003а16, від 22.06.2018 у справі №810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі №803/203/17.
У постановах від 14.05.2019 у справі №804/2994/18, від 23.12.2020 у справі №640/7975/15-а, від 05.07.2022 у справі № 420/7633/20 Верховний Суд виходив з того, що право на отримання компенсації виникає з моменту фактичного порушення строку виплати доходу - а отже, компенсація підлягає нарахуванню за весь період невиплати. 
Цей підхід викладено й Верховним Судом у постанові від 24.01.2025 у справі №380/1607/24, в якій зазначено, що право на компенсацію пов`язується з настанням такого юридичного факту, як невиплата грошового доходу у встановлені строки, а не з несвоєчасним виконанням судового рішення.
Суд зазначає, що право на компенсацію не залежить від факту попереднього нарахування доходу. 
Як було зазначено вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25, яке набрало законної сили, серед іншого зобов`язано 3 ДПРЗ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 12.05.2023 та виплачених за вказаний період: одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Заборгованість за вказаним судовим рішенням відповідач виплатив ОСОБА_1 лише 27.02.2026.
Таким чином, суд доходить висновку, що невиплата грошового забезпечення тривала з 29.01.2020, і саме з цієї дати у позивача виникло право на компенсацію втрати частини доходів.
За наведених обставин суд зазначає, що право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням установлених строків їх виплати виникає з факту порушення строків виплати належного позивачу доходу, а не з дати набрання законної сили судовим рішенням, яким підтверджено право на отримання такого доходу.
У постанові від 04.09.2025 у справі № 420/16557/24 Верховний Суд, зокрема, зазначив, що відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховується за весь період невиплати доходу, включно з днем фактичної виплати.
З огляду на викладене суд констатує, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 (моменту порушення строку виплати грошового забезпечення) до 27.02.2026 (дата фактичної виплати заборгованості з грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №160/18781/25).
Підсумовуючи наведене, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 29.01.2020 по день її фактичної виплати (27.02.2026).
Такі правові висновки у подібних правовідносинах підтримані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.07.2026 у справі №420/17627/24.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.06.2026 у справі №160/10168/25 також зазначив, що право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати виникає у особи з моменту фактичного порушення строку виплати грошового забезпечення, а не після здійснення виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, посилається на висновки Третього апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 28.11.2024 у справі №160/14477/24. 
У вказаній постанові колегія суддів апеляційного суду зробила висновок, що обов`язок виплатити позивачу недоотриману суму, виник з моменту набрання судовим рішенням законної сили 16.07.2023, з цього моменту сама заборгованості перед позивачем перестала бути спірною, стала не оспорюванню сумою належною до виплати, сумою недоотриманого доходу. Також, у вказаному рішенні при визначенні розміру компенсації втрати частини доходів колегія суддів застосувала положення статті 117 Кодексу законів про працю.
Водночас, відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд при розгляді цієї справи застосовує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 02.07.2026 у справі №420/17627/24, відповідно до яких право особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням установлених строків їх виплати виникає з факту порушення строку виплати належного доходу, а не з дати набрання законної сили судовим рішенням. Також, у вказаній постанові Верховний Суд визначив належним способом захисту порушеного права на виплату компенсації зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь період затримки її виплати, а не шляхом визначення судом компенсації у конкретній сумі.
Щодо позовних вимог у частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою одноразових видів грошового забезпечення, які не мають постійного характеру, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07.05.2026 у справі № 280/8933/24.
Так, у розумінні норми частини другої статті 2 Закону №2050-ІІІ як дохід у цьому Законі слід розуміти не будь-які грошові доходи громадян, а ті, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.
Отже, норми Закону № 2050-ІІІ пов`язують можливість компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, з одержанням таких доходів на території України і з тим, що вони не мають разового характеру.
Отже, суд констатує, що одноразові види грошового забезпечення, виплата яких залежить від настання певних обставин, за своєю правовою природою не є постійними складовими грошового забезпечення та можуть мати разовий характер.
Таким чином, якщо спірні одноразові види грошового забезпечення мають разовий або непостійний характер, вони не відповідають визначенню доходу, наведеному у частині другій статті 2 Закону № 2050-III, а тому несвоєчасна їх виплата не створює підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за цим Законом.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, пов`язаних із несвоєчасною виплатою одноразових видів грошового забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпустки), які не мають постійного характеру, задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.01.2020 до 27.02.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 12.05.2023, виплаченого 27.02.2026 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25. 
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи роз`єднання та часткове задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 3328,00 грн, які підтверджуються квитанцією №2269-7595-9041-7116 від 06.03.2026, підлягають стягненню пропорційно на користь позивача за рахунок бюджетних відповідача у розмірі 832,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (адреса: вул. Каховська, 38, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл., 50005; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 38255196) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 29.01.2020 до 27.02.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 12.05.2023, виплаченого 27.02.2026 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25.
Зобов`язати 3 Державний пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів щодо нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 29.01.2020 до 27.02.2026 у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 12.05.2023, виплаченого 27.02.2026 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 у справі №160/18781/25.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів судові витрати у розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) гривні 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар