ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6213/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за період з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025, з 07.10.2025 по 30.10.2025 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025, з 07.10.2025 по 30.10.2025 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходив військову службу у відповідача та брав безпосередню участь у бойових діях, під час яких 28.11.2024 отримав акубаротравму з перфорацією барабанних перетинок обох сторін, що пов`язана із захистом Батьківщини. У зв`язку з отриманою травмою позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні, проте відповідач виплатив йому додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, лише за період з 01.12.2024 по 04.12.2024, а за решту періодів перебування на стаціонарному лікуванні таку винагороду не нарахував та не виплатив. Вважає, що відповідач діяв не у порядку та не у спосіб, визначені законодавством, чим порушив його майнові права, гарантовані ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову. Посилається на те, що грошове забезпечення позивачу нараховувалося та виплачувалося у межах виділених коштів та відповідно до чинного законодавства. Зазначає, що додаткова винагорода, збільшена до 100000,00 грн, виплачується за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а у спірні періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу захворювання – посттравматичного стресового розладу (F43.1), яке не є тотожним поняттю поранення, а тому право на отримання такої винагороди у позивача не виникло. Вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством, прав позивача не порушив. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою судді від 06.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , у період з 01.11.2021 по 07.01.2026 проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується витягом з наказу від 01.11.2021 №368-ОС, витягом з наказу від 09.01.2026 №28-ОС та архівними відомостями особистих карток грошового забезпечення за 2021-2026 роки.
Рішенням комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 20.09.2024 №16/1/252 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій; позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 02.10.2024.
28.11.2024, під час безпосередньої участі у бойових діях та захисту Батьківщини, позивач отримав акубаротравму, перфорацію барабанних перетинок обох сторін. Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 10.12.2024 №13.5/64161/24-Вн, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ), травму отримано при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, внаслідок мінометного обстрілу противником спостережного пункту «ГАВАЇ-7/1» в районі н.п.Білогорівка; при отриманні травми позивач перебував у засобах індивідуального захисту, не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, подія не є наслідком навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю; підставою видачі довідки є витяг з журналу бойових дій.
У зв`язку з отриманою травмою позивач перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема: з 01.12.2024 по 04.12.2024 у КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради; з 05.12.2024 по 13.12.2024 у неврологічному відділенні Військово-медичного клінічного центру м.Львова; з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025 та з 07.10.2025 по 30.10.2025 у КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «Кульпарків», що підтверджується виписними епікризами медичних карт стаціонарного хворого №10791/2024, №3083/2025, №4124/2025, №8708/2025 та свідоцтвом про хворобу №5262/1144.
Згідно з виписними епікризами зазначеного закладу охорони здоров`я, у спірні періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: основне захворювання F43.1 – посттравматичний стресовий розлад. Із анамнезу хвороби, відображеного у медичних документах, вбачається, що розлади психічного стану вперше виникли у травні 2024 року після першої ротації та надалі прогресували; позивач пов`язує свій стан з пережитими під час служби подіями, загибеллю побратимів та перебуванням на передових лініях фронту.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №5262/1144, 24.11.2025 гарнізонна ВЛК при ВМКЦ ДПСУ м.Львів провела огляд позивача та постановила: «Посттравматичний стресовий розлад, прогредієнтний перебіг з різко вираженою стійкою тривожно-депресивною симптоматикою, флешбеками, стійкою інсомнією, заїканням та суїцидальними тенденціями. F43.1. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Наслідки ВТ (28.11.2024) АБТ з травматичним пошкодженням обох барабанних перетинок у вигляді зміцнілих рубців обох барабанних перетинок, хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості при AD=AS 27,5 dB. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини». Цим же свідоцтвом позивача визнано непридатним до військової служби.
На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.12.2025 №1730-ОС позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я, а наказом від 09.01.2026 №28-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 07.01.2026.
Додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, збільшену до 100000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою відповідач виплатив позивачу лише за період з 01.12.2024 по 04.12.2024 у розмірі 12903,23 грн, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 10.05.2025 №657-ОС (додаток 2) та архівними відомостями особистої картки грошового забезпечення за 2025 рік. За періоди з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025 та з 07.10.2025 по 30.10.2025 така винагорода позивачу не нарахована та не виплачена, що підтверджується архівними відомостями особистих карток грошового забезпечення за 2024 та 2025 роки і відповідачем не заперечується.
Не погодившись із зазначеною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Частиною першою ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2 ст.9 Закону №2011-XII).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.3 ст.9 Закону №2011-XII).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (ч.4 ст.9 Закону №2011-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено та проведено загальну мобілізацію.
На виконання зазначених указів Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовцям, зокрема Державної прикордонної служби, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з абзацом першим п.1-2 Постанови №168, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених Постановою №168, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 №726 (далі – Особливості №726), які застосовуються з 01.06.2023. Зокрема, пунктом 13 Особливостей №726 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються військовослужбовці, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, – з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу.
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі – Положення №402), визначено, що військово-лікарська експертиза, зокрема, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) (п.1.1 глави 1 розділу І).
У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (п.21.1 глави 21 розділу ІІ Положення №402).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень на місяць виплачується військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пропорційно часу такого лікування. Умовами виплати такої винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні є: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва). Підставою для видання наказу про виплату винагороди є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. При цьому, ступінь тяжкості поранення (травми, контузії, каліцтва) має правове значення лише для виплати додаткової винагороди за час перебування у відпустці для лікування.
Беручи до уваги сформовану судову практику Верховного Суду в аспекті права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, суд зазначає таке.
У постанові від 19.03.2026 у справі №600/367/24 Верховний Суд, розглядаючи спір щодо виплати додаткової винагороди за час стаціонарного лікування наслідків акубаротравми, зазначив, що формулювання пункту 1 Постанови №168 «у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини» охоплює не лише безпосереднє лікування самої травми, але й лікування її наслідків, включаючи захворювання, що виникли внаслідок травми. Верховний Суд виснував, що оскільки висновком військово-лікарської комісії підтверджено прямий зв`язок травми із захистом Батьківщини, а захворювання та стаціонарне лікування є прямим наслідком цієї травми, підстава для виплати додаткової збільшеної винагороди відповідно до Постанови №168 зберігається протягом усього періоду лікування, адже особа перебуває на стаціонарному лікуванні саме у зв`язку з тією самою травмою, що підтверджена висновком військово-лікарської комісії. Переривати виплату чи відмовляти в ній лише через те, що поточний медичний діагноз формулюється як «захворювання», а не «травма», є формальним підходом, що суперечить суті норми, адже причинно-наслідковий зв`язок з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, не перервався та встановлений постановою військово-лікарської комісії.
У зазначеній постанові Верховний Суд також звернув увагу, що Постанова №168 не вимагає безперервного перебування на стаціонарному лікуванні безпосередньо з моменту отримання поранення. У разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за медичними показниками, пов`язаними з раніше отриманим пораненням (контузією, травмою), що пов`язане із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100000 гривень. Крім того, Верховний Суд вказав, що дата видання постанови військово-лікарської комісії не впливає на право військовослужбовця на виплату додаткової винагороди за періоди, коли фактично існували підстави для її нарахування, оскільки постанова військово-лікарської комісії підтверджує причинний зв`язок травми із захистом Батьківщини, який існував з моменту отримання травми, а не з моменту офіційного оформлення документа.
Аналогічний підхід до правозастосування застосовано Верховним Судом у постанові від 27.08.2025 у справі №280/7364/23, в якій Суд виходив з того, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000 гривень на місяць виплачується за час перебування військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я, а підставою для виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Судом установлено, що 28.11.2024 позивач під час безпосередньої участі у бойових діях отримав акубаротравму з перфорацією барабанних перетинок обох сторін. Цей факт підтверджується довідкою про обставини травми від 10.12.2024 №13.5/64161/24-Вн, виданою компетентним органом на підставі витягу з журналу бойових дій, у якій зафіксовано обставини отримання травми під час захисту Батьківщини. Постановою гарнізонної ВЛК при ВМКЦ ДПСУ (свідоцтво про хворобу №5262/1144) встановлено, що наслідки воєнної травми від 28.11.2024 у вигляді акубаротравми з травматичним пошкодженням обох барабанних перетинок є травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Цією ж постановою ВЛК установлено, що захворювання позивача – посттравматичний стресовий розлад (F43.1), з приводу якого він перебував на стаціонарному лікуванні у спірні періоди, також пов`язане із захистом Батьківщини. Із медичних документів вбачається, що відповідний розлад психічного стану виник та прогресував унаслідок пережитих позивачем під час безпосередньої участі у бойових діях подій. Отже, єдиний уповноважений на встановлення причинного зв`язку орган – військово-лікарська комісія – дійшов висновку про пов`язаність як травми, так і захворювання позивача із захистом Батьківщини.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що захворювання не є тотожним поняттю поранення, а тому право на отримання винагороди у позивача не виникло. Право позивача на додаткову винагороду обумовлене не діагнозом, з яким він перебував на стаціонарному лікуванні, а наявністю поранення (травми), пов`язаного із захистом Батьківщини, та фактом перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з ним. Сам відповідач визнав наявність у позивача такого права, виплативши йому додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, за період першого стаціонарного лікування з 01.12.2024 по 04.12.2024 саме на підставі довідки про обставини травми від 10.12.2024 №1885 (додаток 2 до наказу від 10.05.2025 №657-ОС). За наявності тієї самої довідки про обставини травми та з огляду на встановлений ВЛК причинний зв`язок наступного стаціонарного лікування позивача із захистом Батьківщини підстави для різного підходу до спірних періодів відсутні.
Отже, з установлених у цій справі обставин у взаємозв`язку з наведеними вище висновками щодо застосування Постанови №168 слідує, що лікування захворювання позивача, яке виникло як наслідок поранення (травми), пов`язаного із захистом Батьківщини, є лікуванням наслідків такого поранення, а тому посилання відповідача на перебування позивача на стаціонарному лікуванні з приводу захворювання як на підставу для відмови у виплаті є безпідставним. Причинний зв`язок як травми, так і захворювання позивача із захистом Батьківщини офіційно встановлений військово-лікарською комісією у свідоцтві про хворобу №5262/1144, висновки якої відповідачем не спростовані.
Більше того, ні Постанова №168, ні Особливості №726 не містять обмежень щодо кількості або тривалості перебування на стаціонарному лікуванні, за яке виплачується збільшена до 100000 гривень додаткова винагорода, за умови, що таке лікування пов`язане з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що позивач, перебуваючи у спірні періоди з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025 та з 07.10.2025 по 30.10.2025 на стаціонарному лікуванні у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, мав право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, збільшеної до 100000,00 грн, пропорційно дням такого лікування, а відповідач протиправно не нарахував та не виплатив її.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу за період з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025, з 07.10.2025 по 30.10.2025 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу спірну додаткову винагороду. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту та суті порушеного права і забезпечує його ефективний захист.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то згідно з п.п.1, 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за період з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025, з 07.10.2025 по 30.10.2025 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) за період з 05.12.2024 по 13.12.2024, з 13.12.2024 по 17.01.2025, з 14.04.2025 по 05.05.2025, з 20.05.2025 по 10.06.2025, з 07.10.2025 по 30.10.2025 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ланкевич А.З.