ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.07.2026	Справа № 910/5149/26	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СПБ-Інвест”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Апріора”
про стягнення 100298,48 грн та виселення
Суддя Усатенко І.В.
Секретар судового засідання Шокало О.В.
Представники сторін: згідно протоколу судового засідання
В судовому засіданні 13.07.2026 на підставі ст. 240 ГПК України ухвалено скорочене рішення суду.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “СПБ-Інвест” (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Апріора” (далі-відповідач), в якому позивач просив суд
- стягнути з відповідача на користь позивача 100298,48 грн, з яких сума основного боргу 53943 грн. 12 коп., сума неустойки за прострочення неповернення майна з суборенди 15412 грн. 32 коп., суму 3% річних 476 грн. 94 коп., сума інфляційних нарахувань – 1452 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дві) грн. 41 грн, сума пені 0,5% - 29013 грн. 69 коп.;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “АПРІОРА” повернути об`єкт оренди Товариству з обмеженою відповідальністю “СПБ-Інвест” шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 24,00 кв.м, 60,00 кв.м., що знаходяться в корпусі R5, R2 місцезнаходження яких: м. Київ, пр. Берестейський, 67.
Позовні вимоги обґрунтовані припинення договору оренди нежитлових приміщень № 366 від 10.02.2025 та порушенням відповідачем своїх зобов`язань зі сплати орендної плати та повернення майна з оренди.
Ухвалою суду від 05.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 21.05.2026, запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов.
Суд 21.05.2026 у підготовчому засіданні постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 29.06.2026. 
22.05.2026 до суду від позивача надійшла заява про виправлення технічної описки щодо року виникнення зобов`язань. Позивач помилково вказав 2026 рік (дати, які станом на день звернення з позовом ще не настали) замість вірного 2025 року.
Ухвалою суду від 29.06.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 13.07.2026.
В судове засідання 13.07.2026 представник відповідача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.
Неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у заявах по суті спору.
Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.
В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -
ВСТАНОВИВ:
10.02.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю “СПБ-Інвест” (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Апріора” (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № 366, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 24,0 кв м; 60,0 кв м, що знаходяться в корпусі R5, R2, відновна вартість яких складає 1411200,00 грн, за адресою: 03062, м. Київ, пр. Берестейський, 67, для використання під склад згідно з планом розміщення 429-109-685, 430-109-628 (додаток А).
Приміщення передається орендарю в оренду з інженерними комунікаціями та іншими технічними системами відповідно до умов цього договору. Передача приміщення орендареві оформляється актом прийняття-здачі (додаток Б), підписаним сторонами цього договору. В акті прийняття-здачі вказується стан приміщення, наявні інженерні комунікації та інші технічні системи. Тощо. Приміщення вважається переданим в оренду після підписання акта прийняття-здачі (п. 1.2 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору орендодавцю належить право користування нерухомим майном ТОВ “Булат”, що внесено до статутного капіталу орендодавця, а саме права користування нежитловим приміщенням в корпусі R5, R2, що знаходиться за адресою: 03062, м. Київ, пр. Берестейський, 67.
Відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати за користування 1 кв м площі приміщення за місяць за цим договором складає:
Площа 24,0 кв. м – 147,00 грн;
Площа 60,0 кв. м – 52,50 грн.
Розмір ПДВ обчислюється згідно з чинним законодавством України. Орендна плата нараховується з дати передачі приміщення в оренду згідно з актом прийняття-здачі. Загальна сума договору складається з сум щомісячних платежів за договором.
Згідно п. 3.2 договору встановлену орендну плату, відшкодування вартості комунальних послуг та сплату вартості інших послуг, передбачених договором, за поточний місяць орендар зобов`язується перерахувати на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця. Розмір відшкодування орендарем вартості комунальних послуг за поточний місяць визначається виходячи з розміру фактичного споживання енергоносіїв у попередньому місяці або розрахунково у вигляді передоплати, за перший місяць – розрахунково.
Орендар сплачує орендодавцю вартість експлуатаційних послуг. До експлуатаційних послуг входить: а) утримання в належному стані загальної території – прибирання доріг та тротуарів від снігу, льоду та сміття, посипка доріг, тротуарів сіллю від ожеледиці, вивіз побутових відходів, освітлення території, озеленення, косіння газонів; б) утримання прибудинкової території – прибирання, озеленення, забезпечення роботи систем освітлення; в) утримання загальних місць будівлі, в якій знаходяться об`єкти оренди - прибирання, ремонт; г) утримання спеціально відведених місць для розміщення автомобілів. Вартість експлуатаційних послуг складає 12,24 грн з ПДВ, в місяць з 1 квадратного метра орендованого приміщення. Вартість експлуатаційних послуг може бути змінена орендодавцем в період строку дії договору у разі збільшення його витрат на надання цих, про що письмово повідомляє орендаря (п. 4.4 договору).
Відповідно до п. 9.1, 9.3 договору він набуває чинності з дати підписання договору та діє до 28.02.2026 включно. Продовження строку дії цього договору належить підтвердити згодою обох сторін у письмовому вигляді.
В підтвердження обставин передання майна в оренду до матеріалів справи долучено акт прийняття-здачі приміщень від 01.03.2025, згідно якого орендар прийняв, а орендодавець передав в оренду нежитлові приміщення загальною площею 24,0 кв. м; 60,0 кв. м згідно з планом розміщення 429-109-685, 430-109-628 за адресою: 03062 м. Київ, пр. Берестейський, 67.
Як зазначає позивач та не заперечує і не спростовує відповідач, орендна плата та відшкодування експлуатаційних витрат сплачувались відповідачем в період з 03.03.2025 по 30.09.2025. З 01.10.2025 відповідач припинив сплату платежів за договором оренди, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості та штрафних санкцій.
Позивачем долучено до матеріалів справи рахунки на оплату: № 3652 від 01.10.2025 на суму 7706,16 грн, № 4055 від 01.11.2025 на суму 7706,16 грн, № 4470 від 01.12.2025 на суму 7706,16 грн, № 13 від 01.01.2026 на суму 7706,16 грн, № СПБ00000434 від 01.02.2026 на суму 7706,16 грн. Загальна сума виставлених рахунків становить 38530,80 грн.
В підтвердження надання послуг оренди та їх вартості до матеріалів справи долучено акти здачі-приймання робіт (надання послуг): № СПБ00000449 від 28.02.2026 на суму 7706,16 грн; № СПБ00000034 від 31.01.2026 на суму 7706,16 грн; № СПБ00003590 від 31.10.2025 на суму 7706,16 грн; № СПБ00003993 від 30.11.2025 на суму 7706,16 грн; № СПБ00004388 від 31.12.2025 на суму 7706,16 грн. Акти підписані та скріплені печатками обох контрагентів без зауважень в електронному вигляді. Загальна вартість послуг згідно долучених актів складає 38530,80 грн.
31.03.2026 позивач направив відповідачу лист-повідомлення, в якому зазначено про існування заборгованості з орендної плати та інших платежів за договором. Також позивач вказав про закінчення строку дії договору оренди та обов`язок відповідача повернути об`єкт оренди за актом прийняття-передачі та сплатити заборгованість. До листа долучено 2 примірники акту.
Відповідач відповіді на лист-повідомлення не надав, заборгованість не сплатив, акт про повернення майна з оренди не підписав.
Оскільки, відповідач не сплачував орендну плату, та не повернув майно з оренди після закінчення строку дії договору № 366 від 10.02.2025, позивач звернувся з даним позовом про стягнення орендних платежів, пені та неустойки, а також виселення відповідача.
Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Договором обумовлено сплату орендної плати та інших платежів до 10 числа поточного місяця оренди.
Доказів внесення орендної плати за період з жовтня 2025 по лютий 2026 суду надано не було.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Позивачем заявлено до стягнення орендну плату за період з 01.10.2025 по 30.04.2026 у загальному розмірі 53943,12 грн (7706,16*7).
Договором № 366 від 10.02.2025 встановлено строк його дії до 28.02.2026 та обов`язкове письмове погодження сторонами продовження строку його дії.
Суду не було надано доказів у визначеному договором порядку продовження строку його дії, а отже договір № 366 від 10.02.2025 припинився з 01.03.2026.
Із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії Договору є невиконанням зобов`язання за цим Договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) Договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).
Частиною першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Отже Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії Договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами Договору; а припинення Договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі.
Користування майном за Договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного Договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.
Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами Договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.
Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за Договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Після спливу строку дії Договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.
З урахуванням викладеного Суд доходить висновку, що користування майном після припинення Договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами Договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за Договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 ЦК України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.04.2021 910/11131/19.
Отже, після припинення договору оренди нарахування та стягнення з відповідача орендної плати є безпідставним. А тому суд відмовляє у стягненні орендної плати нарахованої позивачем за період з 01.03.2026 по 30.04.2026 (2 місяці) у сумі 15412,32 грн.
В свою чергу суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення орендної плати за період з 01.10.2025 по 28.02.2026 у сумі 38530,80 грн.
Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо сплати відповідних грошових сум, його дії відповідно до норм статті 610 ЦК України вказують на допущення ним порушень умов договору оренди в частині виконання грошових зобов`язань зі сплати орендної плати.
Докази оплати означеної суми боргу відповідачем надані не були. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.
За таких умов, вимога позивача про стягнення з відповідача суми орендної плати у розмірі 38530,80 грн визнається судом обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у означеному розмірі.

Позивач також просить стягнути з відповідача неустойку за 2 місяці у сумі 15412,32 грн.
Як уже було встановлено судом договір оренди № 366 від 10.02.2025 припинився з 01.03.2026.
Відповідно до ч. 2 ст 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 15412,32 грн, нараховану за період з 01.03.2026 по 30.04.2026.
Оскільки, докази повернення майна з оренди суду надані не були, вимоги позивача про стягнення неустойки за користування орендованим майном після припинення договору оренди суд вважає обґрунтованими.
Суд перевірив розрахунок неустойки, наданий позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а грошові кошти у сумі 15412,32 грн такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 29013,69 грн, нараховану з 01.10.2025 по 30.04.2026.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
За приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст 549 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно п. 5.2 договору у разі повного або часткового ненадходження коштів (орендної плати, відшкодування вартості комунальних та сплати вартості інших послуг, передбачених договором) на поточний рахунок орендодавця до вказаного у договорі строку, орендар сплачує штраф у розмірі: 0,5% суми прострочених платежів за кожен день прострочки при надходженні коштів з 11 по 25 число поточного місяця; денної орендної плати за кожен день прострочки по день фактичної сплати, виходячи від суми прострочених платежів, при надходженні коштів після 25 числа поточного місяця.
Суд відзначає, що договором неустойка названа штрафом, проте за своєю правовою природою і принципом розрахунку вона є пенею. Крім того, сам позивач визначаю означену санкцію як пеню.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
При здійснені розрахунку пені, позивачем не було враховано нормативне обмеження ставки пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, позивач помилково розраховує пеню з 1 числа місяця оренди, не зважаючи на те, що оренда згідно умов договору сплачується до 10 числа поточного місяця оренди.
Суд здійснив перерахунок пені, з урахуванням того, що прострочення відповідача з оплати орендної плати настає з 11 числа поточного місяця оренди та з урахуванням нормативного обмеження ставки пені. Згідно перерахунку суду з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 11.10.2025 по 30.04.2026 у розмірі 4507,58 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача втрати від інфляції у розмірі 1452,41 грн за період з жовтня 2025 по березень 2026 та 3% річних у розмірі 476,94 грн за період з 01.10.2025 по 30.04.2026.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як уже було зазначено вище судом, позивач помилково здійснює нарахування починаючи з 1 числа поточного місяця оренди. На нарахування втрат від інфляції означена помилка позивача не впливає через специфіку їх нарахування, проте 3% річних розраховані невірно. Згідно перерахунку суду з відповідача підлягають стягненню втрати від інфляції у розмірі 1452,41 грн та 3 % річних у розмірі 445,27 грн за період з 11.10.2025 по 30.04.2026.

Позивач також просить виселити відповідача з орендованого майна.
Відповідно до частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до статі 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Як уже було встановлено судом вище, договір оренди № 366 від 10.02.2025 припинився з 01.03.2026.
Згідно п. 2.4.1 договору орендар зобов`язаний у день припинення або дострокового розірвання цього договору, зазначений у відповідному повідомленні про розірвання цього договору, звільнити орендовані приміщення від свого майна та передати їх орендодавцю у стані, що відповідає акту прийняття-здачі на момент передачі в оренду, враховуючи звичайний знос та виконані поліпшення. Прийняття-здача приміщення засвідчується актом прийняття-здачі, підписаним сторонами цього договору. Прострочення орендарем строку повернення приміщення та/або відмова підписати акт прийняття-здачі не є підставою та не дає право на продовження договору. При цьому стан приміщення визначається орендодавцем самостійно і вважається погодженим орендарем. Орендодавець в односторонньому порядку складає акт прийняття-здачі приміщення у випадку встановлення відсутності орендаря за місцем оренди приміщення або у випадку не підписання орендарем акта прийняття-здачі. Такий акт, а також вказана в ньому сума заборгованості орендаря, в тому числі на відновлення приміщення, вважається погодженими орендарем.
Докази повернення майна з оренди станом на день ухвалення рішення суду надані не були.
Оскільки, договір оренди № 366 від 10.02.2025 припинився з 01.03.2026 у відповідача відсутні підстави для подальшого користування об`єктом оренди, а тому вимога про виселення відповідача з займаного приміщення визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідач не надав суду доказів в спростування його обов`язку сплачувати орендну плату чи доказів її оплати у повному обсязі. Також не надав доказів того, що орендна плата розрахована позивачем в супереч умов укладеного сторонами договору чи норм чинного законодавства. Також, відповідач не надав суду доказів повернення майна з оренди, що є підставою для стягнення з нього неустойки та виселення з орендованого майна.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в частині визначеній судом.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд – 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Апріора” (03065, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 10-Б, кв. 45, ідентифікаційний код 35715139) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СПБ-Інвест” (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 8, ідентифікаційний код 32735861) заборгованість з орендної плати у розмірі 38530 (тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять) грн 80 коп., неустойку у розмірі 15412 (п`ятнадцять тисяч чотириста дванадцять) грн 32 коп., втрати від інфляції у розмірі 1452 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дві) грн 41 коп., 3% річних у розмірі 445 (чотириста сорок п`ять) грн 27 коп., пеню у розмірі 4507 (чотири тисячі п`ятсот сім) грн 58 коп., судовий збір у розмірі 4264 (чотири тисячі двісті шістдесят чотири) грн 33 коп.
3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Апріора” (03065, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 10-Б, кв. 45, ідентифікаційний код 35715139) повернути об`єкт оренди Товариству з обмеженою відповідальністю “СПБ-Інвест” (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 8, ідентифікаційний код 32735861) шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 24,00 кв.м, 60,00 кв.м., що знаходяться в корпусі R5, R2 місцезнаходження яких: м. Київ, пр. Берестейський, 67.
4. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 15412,32 грн, 3% річних у сумі 31,67 грн та пені у розмірі 24506,11 грн – відмовити.
5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).
Повне рішення складено 14.07.2026

Суддя І.В.Усатенко