Справа № 135/1370/26 
Провадження № 3/135/434/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

02.09.2026      м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Кривешко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення в режимі відеоконференції за матеріалами, які надійшли від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , директора КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
03.06.2026 вих.№0160603-1-ІЗ на адресу КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області із запитом на інформацію звернувся ОСОБА_2 , у якому просив надати відповідь на чотири питання, зокрема четверте питання: «Повідомити про порядок транспортування маломобільних пацієнтів та осіб на кріслах колісних для надання стоматологічних послуг станом на 03.06.2026 до кабінетів стоматології».
05.06.2026 №1142 директором КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області надано відповідь на запит від 03.06.2026 вих.№0160603-1-ІЗ, яка містить розгляд лише трьох із чотирьох порушених питань та відсутність інформації щодо четвертого питання.
17.06.2026 вих.№0160617-1-ОМБ ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо порушення керівником КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».
З метою поновлення права потерпілого на інформацію направлено лист за підписом представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Вінницькій області від 23.06.2026 за № 71105.04/С-44423.3/26/53 до керівника лікарні з роз`ясненнями окремих положень Закону № 2939 та проханням, зокрема підтвердити або спростувати з наданням копій документів, твердження потерпілого щодо ненадання відповіді на його запит від 03.06.2026 за № 0160603-1-ІЗ, а також повідомити до 29.06.2026 Секретаріат Уповноваженого про результати розгляду цього листа та вжиті заходи.
05.08.2026 представником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини складено протокол №36 від 05.08.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..
Враховуючи викладене, у діях директора КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 КУпАП, порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: а саме неповне надання інформації.
01.09.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності та заперечення на протокол №36 від 05.08.2026. У наданих до суду письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав з підстав, які викладені у поданих ним письмових запереченнях та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.
02.09.2026 у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 просив суд притягнути до адміністративної відповідальності директора КНП «Ладижинська міська лікарня», оскільки останнім на його запит від 03.06.2026 вих.№0160603-1-ІЗ, який складався з чотирьох питань, не було надано відповідь на четверте питання: «Повідомити про порядок транспортування маломобільних пацієнтів та осіб на кріслах колісних для надання стоматологічних послуг станом на 03.06.2026 до кабінетів стоматології». Щодо надісланих ОСОБА_1 до суду заперечень зазначив, що він не повинен зі змісту відповіді робити самостійні висновки щодо відповіді на четверте питання.
Заслухавши пояснення потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Частиною першою статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозаписи, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколами про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В той же час, частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 280 КпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон №2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Статтею 1 Закону №2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Під час вирішення питання про віднесення до публічної інформації відомостей про медичні послуги, що надаються державними та комунальними закладами охорони здоров`я, необхідно мати на увазі, що мережа державних і комунальних закладів охорони здоров`я формується з урахуванням планів розвитку госпітальних округів, потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена (частина третя статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я). 
Тобто медичне обслуговування є основним видом діяльності державних та комунальних закладів охорони здоров`я, тому інформація щодо його здійснення, є публічною, оскільки становить суспільний інтерес.
Водночас потрібно враховувати, що державні та комунальні заклади охорони здоров`я є суб`єктами господарювання, на яких поширюється вимога пункту 4 частини другої статті 13 Закону № 2939-VI щодо віднесення до публічної інформації відомостей про їхню діяльність, які становлять суспільний інтерес.
Відповідно до статті 14 Закону № 2939 розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Враховуючи викладене, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, його винуватість у вчиненні означеного адміністративного правопорушення є доведеною та підтвердженою сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №36 від 05.08.2026; заява (повідомлення) про порушення права на отримання інформації, яка знаходиться в публічному доступі ОСОБА_2 від 17.06.2026 №0160617-1-ОМБ; запит на доступ до публічної інформації від 03.06.2026 вих.№0160603-1-ІЗ; відповідь на запит директора КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 05.06.2026 №1142; лист представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Вінницькій області від 23.06.2026 за № 71105.04/С-44423.3/26/53; відповідьдиректора КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області представнику УВР у Вінницькій області від 03.08.2026 №1599. 
Суд зауважує, що у наданих суду запереченнях, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не спростовується факт не надання інформації щодо четвертого питання запиту від 03.06.2026 №0160603-1-ІЗ.
Частиною другою статті 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.
Отже, не надання розпорядником інформації щодо четвертого питання, викладеного у запиті на публічну інформацію, за умови надання відповідей на інші три питання, слід кваліфікувати як неповне надання інформації.
На підставі викладеного та враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про його особу, суд приходить до переконання в тому, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції даної статті.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначається станом на 1 січня календарного року. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 40-1, 212-3, 268, 284, 294 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_1 , громадянина України, працюючого директором КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області», у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 , громадянина України, працюючого директором КНП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області», судовий збір в дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна