ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 липня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 390/2466/25
провадження № 22-ц/4809/874/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Чельник О. І., 
за участю секретаря судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи: 
позивач – керівник Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Рубан Володимир Володимирович в інтересах держави,
відповідачі - Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича на рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області (суддя Гершкул І. М.) від 26.01.2026, 
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог
23.09.2025 керівник Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Рубан Володимир Володимирович, діючи в інтересах держави, звернувся до Кропивницького районного суду Кіровоградської області з позовом до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі – Первозванівська сільська рада) та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору, скасування запису у Державному земельному кадастрі та зобов`язання повернути земельну ділянку.
Позов обґрунтовано тим, що Первозванівська сільська рада рішенням від 06.05.2022 № 1688 надала ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки з метою надання земельної ділянки в оренду терміном на 1 рік орієнтовною площею 27,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), що розташована за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.
ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 виготовила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель загальною площею 27,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), склад угідь – рілля.
Первозванівська сільська рада рішенням від 10.06.2022 № 1706 затвердила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель в оренду терміном на 1 рік загальною площею – 27,0000 га, з яких: ділянка 1 – 13,6542 га, ділянка 2 – 13,3458 га, рілля – 27,0000 га (ділянка 1 та ділянка 2) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01) за рахунок земель комунальної власності, що розташована за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району.
Відповідно до п. 2 вказаного рішення, ОСОБА_1 передано зазначені земельні ділянки в оренду терміном на 1 рік.
На підставі вказаного рішення, відповідачі уклали між собою договір оренди земельної ділянки (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення в умовах воєнного стану, відповідно до якого, ОСОБА_3 отримав у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 27,0000 га, з них: ділянка 1 – 13,6542 га, ділянка 2 – 13,3458 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), що розташована за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Термін дії договору – 12 місяців.
Надалі Первозванівська сільська рада рішенням від 19.09.2023 № 2149 надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення в оренду терміном на 49 років площею 27,0000 га, за рахунок земельної ділянки площею 13,3458 га із кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01) та земельної ділянки площею 13,6542 га із кадастровим номером: 3522586900:02:000:3847 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01) із категорії земель сільськогосподарського призначення (вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01)) на землі (вид використання: для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08)) із категорії земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу, що перебувають у комунальній власності на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.
На підставі вказаного рішення був розроблений проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08) загальною площею 27,0000 га. Відповідно до вказаного проєкту, цільове призначення земельних ділянок загальною площею 27,0000 га (в тому числі, ділянка 1 – 13,6542 із  кадастровим номером: 3522586900:02:000:3847 га та ділянка 2 – 13,3458 із кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095) було змінено з «01.01 – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (цільове призначення первісної земельної ділянки на «01.08 – для сінокосіння і випасання худоби». Угіддя земельних ділянок залишилися незмінними («001.01 – рілля»). 
10.01.2023 у Державному земельному кадастрі здійснено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 шляхом відкриття Поземельної книги із вчиненням запису № 001, за яким вказана земельна ділянка має цільове призначення 01.01 –для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
01.03.2024 Первозванівська сільська рада прийняла рішення № 2385 про затвердження вищезазначений проєкт землеустрою та надання ОСОБА_1 в оренду на 49 років земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 площею 13,3458 га для сінокосіння і випасання худоби. 
22.12.2023 у Державному земельному кадастрі у Поземельну книгу земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 були внесені відомості (запис від 22.12.2023 № 007), за яким цільове призначення вказаної ділянки змінено на 01.08 – для сінокосіння і випасання худоби. 
23.05.2024 відповідачі уклали договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 набув у строкове платне користування земельну ділянку площею 13,3458 га для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08) із земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 3522586900:02:000:0095. 
23.05.2024 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право оренди, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2683025335040, номер запису про інше речове право: 55222996.
Прокурор зазначив, що рішення Первозванівської сільської ради від 01.03.2024 № 2385 та договір оренди землі від 23.05.2024 суперечать вимогам закону та підлягають визнанню недійсними з огляду на наступне.
Первозванівська сільська рада, приймаючи рішення від 01.03.2024 № 2385, діяла суперечливо та створила правову невизначеність стосовно правового режиму використання земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, оскільки відповідно до затвердженого радою проєкту землеустрою щодо цієї земельної ділянки, вона, з одного боку, має цільове призначення «для сінокосіння та випасання худоби», яке забороняє її систематичне розорювання та використання для вирощування сільськогосподарських культур, а з другого боку, визначивши вид угідь цієї земельної ділянки – «рілля», рада дозволила використовувати її для вирощування товарних сільськогосподарських культур. 
Прокурор зауважив, що охорона земель включає обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування. Законом України «Про охорону земель» визначено, що зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 36 Закону).
На думку прокурора, рішення Первозванівської сільської ради від 01.03.2024 № 2385 прийняте без урахуванням вказаних вимог Закону, що дає позивачу підставу стверджувати, що єдиною метою, яка об`єднала відповідачів, було надання/отримання земельної ділянки для здійснення на ній повноцінної сільськогосподарської діяльності з вирощування сільськогосподарських культур супереч вимогам ч. 1 ст. 134 ЗК України, без проведення конкурсу (земельних торгів), що свідчить про недобросовісність відповідачів та порушення вимог закону. 
Земельна ділянка з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 має використовуватися виключно для сінокосіння і випасання худоби, як сіножаті та пасовища, натомість договір оренди землі від 23.05.2024 визначав можливість її використання для посіву сільськогосподарських культур, що прямо суперечить ст. 34 ЗК України. 
У кримінальному провадженні № 42025122010000154 за ч. 1 ст. 254 ЗК України проведено огляд місця події – земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 та встановлено наявність посіві кукурудзи у фазі молочної стиглості зерна, ознаки механічного обробітку ґрунту.
Оскільки Первозванівська сільська рада рішенням від 23.05.2024 № 2385 змінила цільове призначення вищевказаної земельної ділянки за відсутності визначених чинним законодавством підстав, що призвело до її передачі в оренду поза конкурсом, визнання недійсним такого рішення усуне стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення ділянки та захистить дійсну волю власника землі – територіальної громади. Виходячи з цього, державна реєстрація змін до відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі щодо спірної земельної ділянки від 22.12.2023, за яким її цільове призначення змінено на 01.08 – для сінокосіння і випасання худоби, суперечить встановленим законом вимогам та підлягає скасуванню. 
Обґрунтовуючи здійснення представництва в суді законних інтересів держави, прокурор вказав на те, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності Первозванівської територіальної громади, повноваженим органом якої є Первозванівська сільська рада, проте остання вчинила правопорушення у сфері земельних відносин, що стало підставою для пред`явлення цього позову.
Оскільки територіальна громада в особі Первозванівської сільської ради у цій справі є відповідачем, прокурор самостійно, як позивач, звернувся із позовом до суду задля захисту інтересів держави, якими є локальні інтереси територіальної громади, тож просив:
?визнати недійсним рішення Первозванівської сільської ради № 2385 від 01.03.2024;
?визнати недійсним договір оренди землі, укладений 23.05.2024 між відповідачами;
?скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 3522586900:02:000:0095 від 22.12.2023;
?зобов`язати ОСОБА_1 повернути Первозванівській сільській раді Кропивницького району земельну ділянку з  кадастровим номером 3522586900:02:000:0095;
?стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 12 112,00 грн.
2.Короткий зміст рішення суду
26.01.2026 Кропивницький районний суд Кіровоградської області ухвалив рішенням, яким у задоволенні позову прокурора відмовив у повному обсязі.
Суд мотивував своє рішення тим, що позивач не довів факт порушення Первозванівською сільською радою під час прийняття рішення про затвердження проєкту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 приписів нормативно-правових актів. Подальша передача в оренду вказаної земельної ділянки орендарю відповідала приписам ст. 134 ЗК України. Окрім цього, не знайшли свого підтвердження доводи прокурора про заборони зміни цільового призначення земельної ділянки при її відведенні та наданні в оренду відповідачу. 
Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, суд зазначив, що під час вирішення спорів про визнання правочинів недійсними, підлягає встановленню наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) та настання відповідних наслідків, а також зазначається, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Суд дійшов висновку, під час ухвалення Первозванівською сільською радою оспорюваного рішення та під час укладення оспорюваного договору оренди землі порушень норм законодавства не було, відтак не існує підстав для визнання договору оренди землі недійним. Крім того, з огляду на характер спірних правовідносини визнання недійсним договору оренди землі не є ефективним способом захисту. Оскільки прокурор стверджував про використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, то ефективним способом захисту було б розірвання договору оренди землі, а тому обрання прокурором неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
Стосовно скасування державної реєстрації змін до відомостей про земельну ділянку та її повернення територіальній громаді, суд зазначив, що оскільки вказані позовні вимоги є похідними від попередніх, а суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, відтак і похідні позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Таким чином, суд дійшов висновку, що загалом позов є необґрунтованим, а тому відмовив у його задоволенні у повному обсязі.
3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Перший заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури Фальченко Денис Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимоги апелянт зазначив, що висновки, викладені в мотивувальній частині рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, вирішуючи спір суд неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення.
Суд першої інстанції не врахував, що прокурор не ставить під сумнів право органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землями комунальної власності, а також право громадян на отримання земельних ділянок комунальної власності в оренду, однак така діяльність має відповідати встановленій законом процедурі та визначеним правилам. У цій справі, на думку прокурора, були порушені вимоги законодавства щодо раціонального використання та охорони земель, а саме необґрунтована зміна цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, яка попередньо відносилася до категорії земель «01» - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення – «01.01» - для ведення товарного сільськогосподарського товариства, вид угідь – «001.01» - рілля, а після розроблення та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у 2023 році, земельна ділянка мала категорії «01» - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення – «01.08» - для сінокосіння і випасання худоби, вид угідь – «001.01» - рілля. Місцевий суд не врахував, що склад угідь не відповідає категорії земель, оскільки передбачає суттєво різні види діяльності. При цьому законодавець визначив кардинально різний підхід до порядку передачі різних земель у користування. Скориставшись виключенням, передбаченим ч. 2 ст. 134 ЗК України, Первозванівська сільська рада та ОСОБА_1 створили уявність законної передачі земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби, хоча орендар не мав на меті здійснення такої діяльності на земельній ділянці, а надалі використовував її як ріллю для вирощування технічних сільськогосподарських культур.
Прокурор також звернув увагу, що зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення здійснюється лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни та у порядку, визначеного законом. ОСОБА_1 звернувся до сільської ради з відповідною заявою, в якій означив намір орендувати земельну ділянку з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 та змінити при цьому її цільове призначення. Будь-яких обґрунтувань щодо доцільності зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки у заяві ОСОБА_1 , як і в оскаржуваному рішенні місцевої ради, не наведено. У матеріалах проєкту землеустрою відсутні будь-які посилання та обґрунтування доцільності зміни цільового призначення спірної земельної ділянки. Попри це, сільська рада беззастережно затвердила вказаний проєкт землеустрою, не зважаючи на відсутність необхідних на такий випадок обґрунтувань. 
Таким чином, вказаний формальний підхід Первозванівської міської ради до вирішення заяви ОСОБА_1 створив передумови для невиправданого, штучного використання процедури зміни цільового призначення земельної ділянки на «для сінокосіння і випасання худоби», як умови спрощеного, пільгового порядку одержання приватним суб`єктом в користування земель комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою – без проведення земельних торгів.
Не погодився прокурор і з висновком суду про обрання позивачем неналежного способу захисту права.
Оскільки суд першої інстанції не врахував вказані вище обставини, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, позивач просив скасувати вказане рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
4.Короткий зміст відзивів на апеляційну скаргу 
1) До Кропивницького апеляційного суду від відповідача Первозванівської сільської ради відзив на апеляційну скаргу прокурора не надійшов.
При цьому 10.04.2026 відповідач отримав копію ухвали апеляційного суду від 07.04.2026 про відкриття провадження у справі, в якій йому роз`яснено право надати до суду відзив на апеляційну скаргу, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету 10.04.2026 о 06:11:01 (том 2, а. с. 137).
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
2) 27.04.2026 до Кропивницького апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Ляшенко-Гаркуша Олена Валеріївна, надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому викладено заперечення проти вимог та доводів апелянта. Натомість у відзиві виклав власну згоду з рішенням суду першої інстанції та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора – без задоволення. 
Відповідач наголосив, що твердження позивача про використання земельної ділянки відповідачем не за призначенням ґрунтуються на припущеннях, а не на фактичних даних. Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів зафіксованого належним чином місцезнаходження земельної ділянки, яка перебуває в користуванні відповідача, меж земельної ділянки, її розмір та координати, загальний стан. Крім того, позивач не надав доказів обробітку орендованої земельної ділянки та вирощування на ній сільськогосподарських культур. Стосовно твердження позивача про відсутність обґрунтувань щодо доцільності зміни цільового призначення земельної ділянки, то наведення таких обґрунтувань від відповідача не вимагалося. Під час звернення до сільської ради Дудін А.Є. керувався діючими нормами законодавства та дотримався їх, натомість прокурор не зазначив конкретні норми законодавства, якими вимагається наводити обґрунтування щодо доцільності зміни цільового призначення землі у клопотанні, яке подається заявником. Відповідач вважає, що суд не встановив наявність підстав для визнання договору оренди землі недійсним, а доводи прокурора про незаконність рішення суду є неспроможними. З огляду на необґрунтованість апеляційної скарги, відповідач просив суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а також просив здійснити розподіл його витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 16 640,00 грн.
5.Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 03.07.2026
Прокурор Лагода Олена Василівна у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просила ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач Первозванівська сільська рада була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, але 09.06.2026 та 25.06.2026 у визначений час її представник у судове засідання не з`явився. 
Відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але особисто у судове засідання не з`явився. Його представник – адвокат Ляшенко-Гаркуша Олена Валеріївна у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, та просила вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.
7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини: 
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443901768 від 17.09.2025:
?земельна ділянка площею 13,3458 га із кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві власності Первозванівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області;
?16.01.2023 внесено відомості про інше речове право № 49024932, право оренди земельної ділянки, дата укладення договору 21.06.2022, строком на 12 місяців, орендар ОСОБА_1 , орендодавець Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області;
? 23.05.2024 внесено відомості про інше речове право № 55222996, право оренди земельної ділянки, для сінокосіння і випасання худоби, код КВПЦЗД – 01.08, дата укладення договору 23.05.2024, строком на 49 років із правом пролонгації, орендар ОСОБА_1 , орендодавець Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області. Будь-які відомості стосовно іпотек та обтяження відсутні (том 1, а. с. 26 - 27). 
Первозванівська сільська рада рішенням від 06.05.2022 № 1688 надала дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки з метою надання земельної ділянки в оренду терміном на 1 рік, орієнтовною площею 27,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), що розташована за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (том 1, а. с. 28).
У 2022 році ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 виготовила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель загальною площею 27,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), склад угідь – рілля (том 1, а. с. 36 - 49).
Первозванівська сільська рада рішенням від 10.06.2022 № 1706 затвердила технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель в оренду терміном на 1 рік площею – 27,0000 га рілля, в тому числі з них: ділянка 1 – 13,6542 га, ділянка 2 – 13,3458 га, рілля 27,0000 га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), що розташована за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та передала ОСОБА_1 вказані земельні ділянки в оренду терміном на 1 рік (том 1, а. с. 29 - 30).
21.06.2022 Первозванівська сільська рада, в особі сільського голови ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 уклали договір оренди земельної ділянки (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення комунальної власності в умовах воєнного стану, відповідно до умов якого, останній отримав земельну ділянку (земельні ділянки), площею 27,0000 га рілля, в тому числі з них: ділянка 1 – 13,6542 га, ділянка 2 – 13,3458 га, рілля – 27,0000 га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), що розташована за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Строк дії договору становив 12 місяців, орендна плата – 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки (том 1, а. с. 31 - 35).
Первозванівська сільська рада рішенням від 19.09.2023 № 2149 надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення в оренду терміном на 49 років площею 27, 0000 га, з них за рахунок земельної ділянки площею 13,3458 га із кадастровим номером 3522586900:02:000:0095 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01) та земельної ділянки площею 13,6542 га із кадастровим номером 3522586900:02:000:3847 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01) на землі (вид використання: для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08)) із категорії земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу, що перебувають у комунальній власності на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (том 1, а. с. 50).
У 2023 році ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_1 виготовила проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08), загальною площею 27,0000 га, за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, Первозванівська сільська рада (том 1, а. с. 65 - 82).
Первозванівська сільська рада рішенням від 01.03.2024 № 2385 затвердила зазначений проєкт землеустрою та передала ОСОБА_1 вказані земельні ділянки в оренду на 49 років загальною площею 27,0000 га, у тому числі земельну ділянку № НОМЕР_1 рілля, площею 13,6542 га із кадастровим номером 3522586900:02:000:3847 для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08) та земельну ділянку № НОМЕР_2 рілля, площею 13,3458 га з кадастровим номером 3522586900:02:000:0095 для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08) (том 1, а. с. 51 - 54).
23.05.2024 Первозванівська сільська рада, в особі сільського голови ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 уклали договір оренди землі, відповідно умов якого, останній отримав у строкове платне користування земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08) із земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з кадастровим номером 3522586900:02:000:0095, площею 13,3458 га. Строк дії договору становив 49 років, орендна плата – 12 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки (том 1, а. с. 55 - 58).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НА-2100532642023 від 22.12.2023 та Поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером 3522586900:02:000:0095, 22.12.2023 у Поземельну книгу земельної ділянки з кадастровим номером 3522586900:02:000:0095 були внесені відомості, за якими змінено цільове призначення земельної ділянки на 01.08 для сінокосіння та випасання худоби (том 1, а. с. 59 - 64, 83 - 112).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 31.07.2025 були внесені відомості про самостійне виявлення прокурором правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, встановлено факт порушення вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема, що земельна ділянка з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, площею 13,3458 га, на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, перебуває у користуванні з цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗ – 01.08), використовується для вирощування сільськогосподарських культур. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 42025122010000154 (том 1, а. с. 113).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.08.2025 в с. Покровське Кропивницького району Кіровоградської області, за участю представника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, інженера-землевпорядника та зав. відділу збереження родючості ґрунтів, був здійснений огляд місця події – земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, що розташована неподалік села Покровське Кропивницького району, в ході якого встановлено, що на момент огляду розташовані посіви кукурудзи, технічний спосіб сівби, міжряддя – 0,7 м. Інженер-землевпорядник із використанням технічних засобів – безпілотного літального апарату, здійснив геодезичну зйомку земельної ділянки, склав звіт з проєктно-вишукувальних робіт та встановив, що площа земельної ділянки, на якій було здійснено сільськогосподарський обробіток складає 12,0682 га (том 1, а. с. 114 - 118).
Листом від 20.08.2025 Первозванівська сільська рада повідомила Кропивницьку окружну прокуратуру Кіровоградської області, що відповідно до рішення від 01.03.2024 № 2385 ОСОБА_1 було передано в оренду на 49 років земельну ділянку площею 13,3458 га з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08). Орендна плата сплачується своєчасно та у повному розмірі, обстеження земельної ділянки не проводилося, на сесії сільської ради положення щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель не затверджувалося, відділ контролю не створювався, працівники сільської ради не мають спеціального обладнання та спеціальних знань, інженери-землевпорядники та геодезисти з обладнання для огляду не залучалися, відсутні відомості щодо встановлення межі вказаної земельної ділянки та відсутні відомості щодо здійснення суцільної культивації та її обрахування, докази того, що дана земельна ділянка саме розорена відсутні (том 1, а. с. 121).
Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про розгляд адвокатського запиту» № 29-28-0.132-9697/2-25 від 20.10.2025, надано копію листа Держгеокадастру від 09.10.2025 № 10-28-0.132-9352/2-25, яким було повідомлено Кіровоградську обласну прокуратуру, що законодавством не врегульовано співвідношення цільового призначення земельних ділянок з видами земельних угідь. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок врегульовано ст. 20 Земельного Кодексу. Відповідно до ч. 1, абз. 1, 2, 5 ч. 2 цієї статті Кодексу, при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, – за рішенням відповідного органу. Також інформовано, що терміни «сінокосіння» та «випасання худоби» законодавством не визначено. Поняття «висів», «висів сільськогосподарських культур», «медоносні культури», «технічні сільськогосподарські культури», «соняшник» земельним законодавством не визначалися (том 1, а. с. 239 - 242).
8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
8.1.Норми права та їх джерела
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ч. 1 ст. 1 ЗК України).
Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ч. 2 ст. 1 ЗК України).
Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї) (ст. 2 ЗК України).
Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 ЗК України).
Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 79-1 ЗК України).
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).
До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЗК України).
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1 ст. 19 ЗК України).
Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим (ч. 3 ст. 19 ЗК України).
При встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення (ч. 1 ст. 20 ЗК України).
Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу (ч. 2 ст. 20 ЗК України).
Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру (ч. 4 ст. 20 ЗК України).
Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру. Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини (ч. 5 ст. 20 ЗК України).
До внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок у таких випадках приймається щодо: земельних ділянок, розпорядження якими здійснюють Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу (абз. 1, 2 п. 23 Розділу Х ЗК України).
Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки, затверджується органом, що приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки (абз. 5 п. 23 Розділу Х ЗК України).
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; [...] забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку […].
Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом (абз. 2 ст. 36 Закону України «Про охорону земель»).
Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 ЗК України).
Відповідно до п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
Громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби (ч. 1 ст. 34 ЗК України).
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища (ч. 2 ст. 34 ЗК України).
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю (ч. 1 ст. 83 ЗК України).
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України).
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 ЗК України).
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом (абз. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі»).
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).
Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17 Закону України «Про оренду землі»).
На укладений договір оренди земельної ділянки поширюється спростовна презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).
8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
У цій справі, яка переглядається в апеляційному порядку, прокурор вбачав порушення земельного законодавства в рішенні та діях Первозванівської сільської ради, яка здійснюючи повноваження розпорядника земель комунальної власності, територіальної громади, ухвалила, на думку прокурора, необґрунтоване і суперечливе рішення про зміну цільового призначення спірну земельної ділянки та надала її в оренду ОСОБА_1 без проведення конкурсних процедур.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд одночасно вказав на необґрунтованість позовних вимог прокурора (встановлена судом відсутність порушеного права держави), а також обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.
На думку колегії суддів апеляційного суду такі мотиви суду є взаємовиключними, адже у випадку відсутність порушеного права, на захист якого пред`явлено позов, обрання позивачем неналежного способу захисту права не має ніякого значення і навпаки, обрання неналежного способу захисту має значення у разі встановлення наявності порушеного права.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскаржуване рішення Первозванівської сільської ради від 01.03.2024 № 2385, яке стало підставою для укладення між радою та ОСОБА_5 договору оренди земельної ділянки від 23.05.2024, відповідає вимогам земельного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.
За змістом ч. 1 та ч. 4 ст. 20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.
Ще в постанові Верховного Суду України від 08.04.2025 у справі № 6-32цс15 на підставі аналізу норм ст. 19, ст. 20 ЗК України було вказано, що кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.
Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд України вказав, що відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.
Вказані висновки стосовно застосування вказаних норм матеріального права були підтримані у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 712/10864/16-а, від 22.01.2020 у справі № 468/1498/17-ц тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Цільове призначення земельної ділянки - це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення (ст. 1 Закону України «Про землеустрій»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2021 № 821 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» введений в дію Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила їх застосування.
Класифікатор призначений для вирішення таких основних завдань: забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у Державному земельному кадастрі; застосування єдиних підходів під час визначення видів цільового призначення земельних ділянок, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів; отримання інформації, необхідної для нарахування та справляння плати за землю; встановлення відповідності виду цільового призначення земельних ділянок та виду функціонального призначення території; забезпечення потреб під час планування просторового розвитку територій, ведення містобудівного кадастру.
Згідно з положеннями Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила їх застосування, який є додатком 58 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 зі змінами, вид цільового призначення земельної ділянки - визначений відповідно до встановлених законом вимог конкретний напрям використання земельної ділянки та її правовий режим в межах відповідної категорії земель та функціонального призначення територій.
Вид цільового призначення земельної ділянки складається із п`ятизначного коду виду цільового призначення та його назви, зазначених у додатку 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру.
Загальна структура коду виду цільового призначення відповідає такій схемі: ХX - розділ; XX.ХХ - підрозділ.
Під час формування земельної ділянки визначення її виду цільового призначення здійснюється розробником документації із землеустрою та містобудівної документації (детального плану території та/або його планувальних рішень у складі комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади) згідно з рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення відповідної документації, наданим відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.
Під час зміни цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.
Зміна виду цільового призначення земельної ділянки відповідно його коду та назви здійснюється згідно з вимогами статті 20 Земельного кодексу України.
Оскільки під час внесення до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру, до моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональне призначення території, зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється за проектом землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.
З матеріалів справи, а саме з виготовленої у 2022 році ФОП ОСОБА_2 на підставі рішення Первозванівської сільської ради від 06.05.2022 № 1688 технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель загальною площею 27,0000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, Первозванівська сільська рада, вбачається, що земельним ділянкам площею 13,6542 га та площею 13,3458 га згідно з КВЦПЗ присвоєно код «01.01» - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а склад угідь – рілля (001.01).
Рішенням Первозванівської сільської ради від 10.06.2022 № 1706 затверджено вказану технічну документацію, а також вирішено передати земельну ділянку в оренду ОСОБА_1 строком на 1 рік. 
На підставі укладеного 21.06.2022 між Первозваніською сільською радою та ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення комунальної власності в умовах воєнного часу орендар використовував орендовані земельні ділянки загальною площею 27,0000 га за їх призначенням.
Після закінчення строку дії договору оренди від 21.06.2022, а саме 19.09.2023 Первозваніська сільська рада прийняла рішення № 2149, яким надала ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення в оренду терміном на 49 років площею 27,0000 га, за рахунок земельної ділянки площею 13,3458 га із кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01) та земельної ділянки площею 13,6542 га із кадастровим номером: 3522586900:02:000:3847 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗД – 01.01), що перебувають у комунальній власності на землі (вид користування: для сінокосіння і випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08)) із категорії земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу, що перебувають в комунальній власності та території Первозваніської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.
Проєкт землеустрою знову було розроблено ФОП ОСОБА_2 згідно з яким код КВЦПЗ земельної ділянки площею 13,3458 га із кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 – «01.01» після відведення змінено на «01.08», тобто для сінокосіння та випасання худоби. Однак при цьому склад угідь не змінився – рілля (001.01).
Такі ж відомості містяться у поземельній книзі щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, копія якої міститься в матеріалах справи (зокрема, том 1, а. с. 104).
Ця обставина також підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15.08.2025 № 10-11-0.42-3235/2-25 (том 1, а. с. 122).
Рішенням Первозванівська сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 01.03.2024 № 2385 затверджено вказаний проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду гр. ОСОБА_1 , зокрема щодо земельної ділянки № НОМЕР_2 ріллі площею 13,3458 га з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 для сінокосіння та випасання худоби (код КВЦПЗД – 01.08). При цьому у вказаному рішенні вказано склад угідь цієї земельної ділянки – рілля.
За змістом ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок та зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 34 ЗК України Первозванівська сільська рада наділена повноваженням створювати на землях, що перебувають у власності територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
Виходячи з принципу раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.
Таким чином Первозванівська сільська рада, як розпорядник земель комунальної власності, мала право змінити цільового призначення спірної земельної ділянки в межах однієї категорії земель – земель сільськогосподарського призначення, шляхом прийняття відповідного рішення.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.12.2019 у справі № 809/821/17, повтореному у постанові від 18.02.2025 у справі № 907/801/20, зміна цільового призначення земельної ділянки відбудеться не при наданні дозволу, а при затвердженні проекту землеустрою.
Таким чином, саме рішення Первозванівської сільської ради «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 » від 01.03.2024 № 2385 є тим рішенням органу місцевого самоврядування, яким, зокрема, було вирішено питання зміни цільового призначення земельної ділянки. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами прокурора про те, що рішення Первозванівської сільської ради від 01.03.2024 № 2385 прийняте супереч ч. 2 ст. 36 Закону України «Про охорону земель», адже ні розроблений ФОП ОСОБА_2 проєкт землеустрою, ні саме рішення місцевої ради не містить обґрунтування доцільності зміни виду цільового призначення спірної земельної ділянки з «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» на «сінокосіння і випасання худоби» в межах однієї категорії земель.
Водночас ч. 1 ст. 36 Закону України «Про охорону земель» встановлює особливий режим охорони земель сільськогосподарського призначення, суть якого полягає у забезпеченні збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для не сільськогосподарських потреб.
Відповідно до Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, , який є додатком 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 зі змінами, категорія земель «01» - землі сільськогосподарського призначення має внутрішню класифікацію (підрозділи), зокрема: «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (підрозділ – 01.01, код згідно з КВЦПЗ - 01.01); «Для сінокосіння і випасання худоби» (підрозділ – 01.08, код згідно з КВЦПЗ – 01.08).
Відтак зміна коду згідно з КВЦПЗ має істотне значення, адже визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів тощо.
Водночас згідно з Переліком угідь згідно з Класифікацією земельних угідь (КВЗУ), який є додатком 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, пасовища (код згідно з КВЗУ: група – 002, підгрупа – 02) - підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.
Сіножаті (код згідно з КВЗУ: група – 002, підгрупа – 01) - це сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85), до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.
Натомість рілля (код згідно з КВЗУ: група – 001, підгрупа – 01) – сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці. До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви. 
Таким чином, на ріллі здійснюється діяльність з вирощування сільськогосподарських культур. При цьому до ріллі не належать сіножаті та пасовища, відповідно й рілля не може систематично використовуватися для сінокосіння та випасання худоби.
Отже, напрямок використання та правовий режим ріллі у порівнянні з сіножаттями та пасовищами є різним, а тому в цьому випадку зміна коду виду цільового призначення спірної земельної ділянки без зміни вид земельних угідь є формальною. 
Фактично згідно з рішенням Первозванівська сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 01.03.2024 № 2385 склад земель (рілля) дозволяє використовувати земельну ділянку з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 за старим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто для її обробітку, здійснення на ній посівів та вирощування сільськогосподарських культур, збирання врожаю, а не за новим призначенням.
Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим твердження прокурора по те, що зміна виду цільового призначення спірної земельної ділянки відбулася з порушенням як ст. 20 ЗК України так і ст. 36 Закону України «Про охорону земель». 
Натомість висновок суду першої інстанції про те, що прокурор не довів порушення Первозваніською сільською радою приписів земельного законодавства, є необґрунтованим та суперечить фактичним обставинам цієї справи.
З наведених вище за текстом цієї постанови підстав, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржене прокурором рішення сільської ради не відповідає вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України згідно з якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також це рішення відповідача не відповідає вимогам п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до якого до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до пунктів «а», «б» та «в» ст. 21 ЗК України таке порушення є підставою для визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсною угоди щодо земельної ділянки, визнання реєстрації стосовно земельної ділянки недійсною. 
При цьому та обставина, що у 2025 році земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095 використовується для вирощування посівів кукурудзи підтверджено протоколом огляду місця події від 06.08.2025, проведеним у межах кримінального провадження№ 42025122010000154 (том 1, а. с. 114 - 118).
Доказів на спростування цієї обставини відповідачі не надали.
Отже, після прийняття органом місцевого самоврядування рішення про зміну виду цільового призначення спірної земельної ділянки (коду згідно з КВЦПЗ) ця ділянка і надалі використовувалася за старим видом цільового призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, чому сприяла вказівка у рішенні сільської ради про склад угідь – рілля.
Те, що в договорі оренди землі, який був укладений 23.05.2024 між Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки загальною площею 13,3458 га з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, зазначено лише код згідно з КВПЦЗД – 01.08 і не зазначено код згідно з КВЗУ – 001.01 не спростовує того, що первісно було порушено порядок зміни виду цільового призначення земельної ділянки.
Суд першої інстанції викладеного вище не врахував, поверхово надав оцінку обставинам цієї справи, неправильно визначився з характером правовідносин, які склалися між сторонами, та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність порушеного права, на захист якого прокурор звернувся до суду з позовом.
При цьому для розгляду цієї справи та вирішення спору не має істотного значення дійсна мета, з якою Первозваніська сільська рада прийняла рішення від 01.03.2024 № 2385 в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095.
Значення має лише те, що це рішення порушує законодавчий принцип раціонального використання та охорони сільськогосподарських угідь та порядок зміна виду цільового використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель.
З огляду на це, колегія суддів не оцінює твердження прокурора, що дійсною метою для прийняття такого Первозванівською сільською радою оспорюваного рішення було уникнення передбаченої ст. 124, 134 ЗК України конкурсної процедури передачі земельної ділянки комунальної власності в оренду ОСОБА_1 .
Стосовно висків суду першої інстанції про ефективності/неефективність обраних прокурором способів захисту права.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Стаття 152 ЗК України не містить вичерпного переліку способів захисту прав на земельні ділянки, але передбачає, зокрема: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. 
Кропивницький районний суд Кіровоградської області у мотивувальній частині оскаржуваного рішення вказав, що вимога позову про визнання недійсним оскаржуваного рішення Первозванівської сільської ради може бути є ефективним способом захисту за умови доведеності факту правопорушення з боку органу місцевого самоврядування.
Загалом цей висновок є правильним та відповідає змісту висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, та які зводяться до того, що рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки не вичерпує свою дію шляхом виконання; воно є чинним та породжує відповідні правові наслідки. Отже, якщо прокурор вважає, що порушення інтересів держави полягає у незаконній зміні категорії земель за цільовим призначенням, то вимога про визнання незаконним та скасування рішення у частині зміни цільового призначення земельної ділянки є належною та ефективною.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що не лише незаконна зміна категорії земель, а й незаконна зміна виду цільового призначення земельної ділянки в межах певної категорії земель є підставою для визнання такого рішення органу місцевого самоврядування недійсним так, як таке рішення створює правові наслідки, які не закінчуються укладенням договору оренди земельної ділянки або визнанням такого договору недійсним. Це пояснюється тим, що без визнання недійсним такого рішення у Державному земельному кадастрі зберігаються змінені відомості про земельну ділянку не будуть приведені у відповідність до закону. 
До того ж такий правовий наслідок, визнання недійсним відповідного рішення, прямо передбачений п. «а» ч. 1 ст. 21 ЗК України. 
Отже, вимога прокурора про визнання недійсним рішення Первозванівської сільської ради від 01.03.2024 № 2385 підлягає задоволенню, проте лише в тій частині, яка стосується земельної ділянки з кадастровим номером:3522586900:02:000:0095, оскільки вимогу про недійсність цього рішення в частині іншої згаданої у рішенні земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:3847 прокурор у цій справі не висунув.
Вимога прокурора про скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі зміни відомостей про земельну ділянку відповідає п. «б» ч. 1 ст. 21, п. «д» ч. 2 ст. 152 ЗК України.
Договір оренди землі від 23.05.2024, який укладений між Первозванівською сільською радою та ОСОБА_1 на підставі недійсного рішення сільської ради є таким, що суперечить законодавству, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 21, п. «в» ч. 2 ст. 150 ЗК України, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.
Вимога прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 повернути сільській раді земельну ділянку, якою він користується на підставі недійсного договору оренди землі, відповідає наслідкам недійсності договору, які передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України. 
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 216 ЦК України, підлягає врахуванню положення ст. 21 Закону України «Про оренду землі» про те, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.
Щодо права прокурора на звернення до суду в інтересах держави у цій справі.
Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п. 3 ст. 131-1 Конституції України).
Зі змісту наведено норми Основного Закону вбачається, що виключність випадку, за якого у прокурора виникає право на звернення до суду в інтересах держави, кожного разу підлягає доведенню.
У позовній заяві прокурор навів аргументи, які, на його думку, обґрунтовують виникнення у нього права на позов, проте суд першої інстанції ці аргументи не перевірив, висновку щодо них у рішенні не сформулював, що є недоліком судового рішення.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру покладаються функції, зокрема представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.
Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1, 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»)
Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти росії», п. 35).
Велика Палата Верховного Суду, чиї висновки щодо застосування норм права суд враховує згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 05.03.2020 у справі № 9901/511/19, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18; від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20; від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21.
За змістом ч. 2 ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин.
Ключовим для представництва прокурора є поняття «інтерес держави», в основі якого є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99).
Конституційний Суд України також зазначив, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками (ч. 1 ст. 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України). Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц тощо).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18). 
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У п. 106 постанови від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду вказала: «Відносини власності на землю поряд з традиційною тріадою правомочностей власника включає обов`язок щодо охорони земель, використання їх з урахуванням інтересів (екологічних, економічних, соціальних) суспільства взагалі та територіальної громади зокрема. Особливістю суспільних (публічних) інтересів є те, що на відміну від приватних їх майже неможливо захищати в суді безпосереднім носієм (носіями), а тому в державі обов`язково повинен існувати інструмент захисту такого інтересу у формі спеціального суб`єкта, яким може і повинен відповідно до Конституції України виступати такий орган як прокуратура».
Крім того, у п. 118 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з метою реалізації конституційної функції представництва інтересів держави прокурор може звернутися з позовом в інтересах держави у разі зміни органом місцевого самоврядування цільового призначення земельної ділянки. 
У постанові від 15.01.2020 у справі № 698/119/18 Велика Палата Верховного Суду вирішила спір за позовом прокурора до органу державної влади та фізичної особи про визнання незаконним і скасування наказу такого органу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду цій особі, а також про визнання недійсним відповідного договору оренди, тобто у справі з подібними земельними правовідносинами. Тож, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив орган державної влади одним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування його оскарженого наказу. У зв`язку із цим помилковим є висновок суду першої інстанції, який не спростував суд апеляційної інстанції, про неможливість захисту прокурором інтересів держави за вимогами, які той заявив. Тому суд касаційної інстанції погодився з тим, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у вказаній справі та звернувся до суду як самостійний позивач (п-ти 28-30 постанови Суду).
У п. 8.9 постанови Велика Палата Верховного Суду від 28.09.2022 в іншій справі № 483/448/20 сформульовано такий висновок: «Оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном, прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача, таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються з постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17».
У постанові від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, у якій предмет позову прокурора як самостійного позивача - визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду, тобто також у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши положення ст. ст. 152, 188 ЗК України, ст. ст. 1, 5-7 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», п-в 1, 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (у редакції, чинній на час подання прокурором позову), вказуючи на відсутність підстав для відступу від правових висновків дійшла висновку про підтвердження прокурором як самостійним позивачем підстав для представництва інтересів держави з огляду на те, що позов у цій справі поданий у межах спору про право користування земельною ділянкою, в якому територіальна громада міста Києва є учасником цивільних відносин та стороною спору. Територіальна громада здійснює свої цивільні права та обов`язки через орган місцевого самоврядування в межах його компетенції, встановленої законом, - Київраду, замість якої і діє прокурор, а не в межах відносин, зазначених у ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (п. 114 постанови Суду).
Оцінюючи наведені у позовній заяві доводи прокурора про наявність у нього права представляти інтереси держави у справі № 390/2466/25, яка переглядається в апеляційному порядку, колегія суддів апеляційного суду звертається до ч. 1 ст. 13 Конституції України, якою встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
У пунктах «в», «є» ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.
Згідно зі згаданою раніше у цій постанові ч. 2 ст. 20 ЗК України передбачено, що віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками.
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).
Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ч. 2 ст. 2 ЗК України).
У цій справі Первозванівська сільська рада, здійснюючи право розпорядження землею в межах територіальної громади, є учасником земельних. Рішенням від 01.03.2024 № 2385 сільська рада змінила вид цільового призначення земельної ділянки та на підставі зазначеного рішення уклала з ОСОБА_1 договору оренди землі.
Оскільки прокурор оспорює законність рішення Первозванівської сільської ради від 01.03.2024 № 2385, саме тому він визначив останню відповідачем.
З огляду на те що Основним Законом земля, як основне національне багатство, перебуває під особливою охороною держави, колегія судді в апеляційного суду дійшла висновку, що прокурор звернувся з позовом, спрямованим на захист інтересів держави, які виходять за межі інтересів територіальної громади, від стверджуваного ним порушення інтересів держави, в тому числі з боку відповідача – Первозванівської сільської ради.
Отже, за таких обставин позивачем має бути саме держава в особі прокурора, а уповноважений орган місцевого самоврядування, учасник спірних правовідносин та стверджуваний правопорушник, - відповідачем.
При цьому, з огляду на  зміст ст. 152 ЗК України у поєднанні зі ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», п.п. 42-1, п. 5, п. 6 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, якими визначено перелік позовів, з якими Держгеокадастр має право звертатись до суду, виконуючи функції державного контролю за використанням та охороною земель, за обставин цієї справи органи Держгеокадастру не мають повноважень на звернення до суду з тими позовними вимогами, які заявив прокурор.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у цій справі прокурор відносно вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» достатньо обґрунтував підстави для його звернення до суду в інтересах держави, визначив, у чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтував необхідність їхнього захисту, а також обґрунтував відсутність іншого органу, який уповноважений представляють інтереси держави у спірних правовідносинах, зокрема наділений повноваження здійснювати захист її інтересів у вказаній сфері шляхом звернення до суду з відповідними вимогами.
Отже, прокурор належно довів наявність достатніх підстав для його звернення до суду з позовом в інтересах держави.
9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та про порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення відмовою про задоволення позовних вимог прокурора.
10.Про судові витрати
Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з матеріалами справи Кіровоградська обласна прокуратура сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 12112,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.09.2025 № 2211 (том 1, а. с. 2).
Крім того, за подання до суду апеляційної скарги Кіровоградська обласна прокуратура сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 18168,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.02.2026 № 290 (том 2, а. с. 118).
Таким чином, загальна сума сплаченого судового збору становить 30280,00 грн.
Оскільки у справі прокурор заявив чотири позовні вимоги, з яких вимоги про визнання недійсним рішення сільської ради та про визнання недійсним договору оренди пред`явлені обом відповідачам, а вимога про скасування державної реєстрації змін до відомостей про земельну ділянку – Первзваніській сільській раді, як власнику. Натомість вимога про повернення земельної ділянки – ОСОБА_1 , то з огляду на те, що суд апеляційної інстанції задовольняє позовні вимогу повністю, обов`язок з компенсації позивачу витрат на судовий збір покладається на обох відповідачів у рівних частинах – по 15140,00 грн з кожного.
Заявлені відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 16640,00 грн компенсації не підлягають у зв`язку із задоволенням пред`явленого до нього позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Вимоги апеляційної скарги заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури Фальченка Дениса Вікторовича задовольнити повністю.
Рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 26.01.2026 скасувати й ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Рубана Володимира Володимировича в інтересах держави до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати недійсним рішення Первозванівська сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 01.03.2024 № 2385 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 » в частині, яка стосується земельної ділянки з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095.
Визнати недійсним договір оренди землі від 23.05.2024, укладений між Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки загальною площею 13,3458 га з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, на підставі якого право оренди земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.05.2024, номер запису про інше речове право: 55222996.
Скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095, вчинену у Державному земельному кадастрі 22.12.2023.
Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Первозванівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області земельну ділянку загальною площею 13,3458 га з кадастровим номером: 3522586900:02:000:0095.
Стягнути з Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір в сумі 15140 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір в сумі 15140 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.
Повний текст цієї постанови складено 03.07.2026.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник