Справа № 751/7652/25 | Головуючий у 1 інстанції Деркач О. Г.
Провадження № 33/4823/298/26 |
Категорія - ч. 1 ст. 122 - 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП |

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року | місто Чернігів

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прописаного по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як встановив суд, 24 серпня 2025 року, в 00 год. 01 хв., у м. Чернігові, по вул. Шевчука, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, проба позитивна - 2,09 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху. 
Крім того, 23 серпня 2025 року, о 23 год. 58 хв., у м. Чернігові, по вул. Незалежності, 23-А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, який поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, винесена на підставі недопустимих доказів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 432432 від 24.08.2025, оскільки останній містить одностороннє механічне виправлення часу правопорушення, який дописаний ручкою, тоді як Інструкцією № 1395 категорично заборонено будь-які виправлення у протоколі після його підписання. Вказане виправлення вносилося у його відсутність, тому вважає такий доказ недопустимим, що ставить під сумнів доведеність його вини.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її з викладених у ній підстав.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.
У свою чергу, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке належним чином мотивоване, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а відповідно до п. 8.9 «б» вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. 
Невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 122-1 КУпАП.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 - 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 – 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: відомостями в протоколах про адміністративні правопорушення від 24.08.2025 серії ЕПР1 №432432 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, серії ЕПР1 № 432452 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, в яких викладені обставини вчинення правопорушень; роздруківкою з приладу Драгер, відповідно до якого за результатом тестування у ОСОБА_1 виявлено алкоголь у повітрі, що ним видихається – 2,09 проміле, який ОСОБА_1 власноручно підписав; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням результату дослідження, з результатом якого ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його власним підписом; рапортом інспектора взводу 1 роти 2 БУПП в Чернігівській області ДПП від 24.08.2025; інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини, за яких було запропоновано особі пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та його проходження /посилання на вказаний відеозапис міститься в протоколі/.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 – 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 – 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із переглянутого апеляційним судом відеозапису, доданому працівниками поліції до протоколів беззаперечно вбачається рух автомобіля «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поліцейські намагалися зупинити переслідуванням поліцейським автомобілем за допомогою проблискових маячків. Після зупинки внаслідок переслідування ОСОБА_1 почав тікати, але був затриманий працівниками поліції, повідомив, що не зупинявся, оскільки злякався. Згодом погодився продути Драгер на місці та пройшов тестування. Результати тесту показали стан алкогольного сп`яніння 2,09 проміле. Незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 на відеозапису не виказував.
Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні двох адміністративних правопорушень, які ставляться йому вину. 
Доводи апелянта про порушення поліцейськими Інструкції з оформлення матеріалів через внесення виправлення у протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме дату та час правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки такі застережені постановою суду від 22.10.2025 про повернення матеріалів на доопрацювання та довідкою з цього приводу начальника сектору зв`язку та комунікацій УПП в Чернігівській області ДПП В. Магдича від 05.11.2025, згідно відомостей якої пояснюється некоректне зазначення дати та часу технічними причинами, а саме різницею в часі на одну годину при отриманні даних по GPS.
Крім того після внесення виправлень щодо часу вчинення адміністративних правопорушень, який відрізняється на годину, такі виправлення завірені печаткою, а копії протоколів направлені особі що притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується листом заступника начальника ДПП УПП в Чернігівській області від 10 листопада 2025 року та не заперечується самим ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд звертає увагу і на те, що, вказані виправлення (уточнення) не впливають на кваліфікацію інкримінованих правопорушень чи диспозиції протоколів, при цьому, не робить неможливим отримання інформації з протоколів, чи ставить під сумнів правильність відомостей відображених у них.
Крім того, таке жодним чином не змінює суті правопорушень та доведеності вини ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу підлягають відхиленню і твердження апелянта з цих підстав про невідповідність протоколів вимогам ст. 256 КУпАП безпідставне.
У рішенні у справі Сутяжник проти рф від 23 липня 2009 року ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.
Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Так, суд першої інстанції не змінював фактичних обставин правопорушення та його юридичної кваліфікації, а здійснив оцінку доказів, наявних у матеріалах справи, та встановив на їх підставі обставини, що мають значення для її вирішення
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними у даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозапис відображає послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративних правопорушень у встановлений день та час. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення, за своїм характером є грубим суспільно небезпечними проступками у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створюють підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особам
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Діючий КУпАП не містить поняття давності притягнення до відповідальності, яке пов`язано із часом набуття законної сили відповідним рішенням суду, а тільки містить посилання на час накладення адміністративного стягнення.
Зокрема, строк давності притягнення до відповідальності, це передбачений законом певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання відповідним рішенням законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи від відповідальності.
Разом з тим, накладення адміністративного стягнення здійснюється судом першої інстанції та подальший розгляд провадження судом апеляційної інстанції не впливає на тривалість строку, який встановлений ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, у тому числі і передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовано визнав останнього винним у вчиненні правопорушень та в межах встановленого законом строку наклав на нього відповідне стягнення.
Апеляційний суд зауважує, що саме такий правовий підхід до вирішення вищевказаного питання повністю відповідає вимогам закону, принципу правової визначеності та усталеній судовій практиці.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи про скасування постанови суду та закриття провадження, у зв`язку із закінченням на час розгляду справи в апеляційній інстанції строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2025року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 – 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернігівського апеляційного суду | О. М. Гусач