Справа № 442/6377/26
Провадження №3/442/1387/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

11 вересня 2026 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області – Хомик А.П.,
розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 , 
- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 08.08.2026 о 11 год. 06 хв. в с.Новий Кропивник по вул. Олекси Довбуша, керував транспортним засобом – квадроциклом ВRP CAN-AM, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 чи в закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений. 
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Приступи Л.Л. надійшли письмові пояснення з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. Вказує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає зокрема у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже, ключовою обставиною, що підлягає доведенню, є факт керування транспортним засобом (квадроциклом) саме тією особою, відносно якої працівники ВП № І (м. Борислав) Дрогобицького РВ у Львівській області 08.08.2026 р. склали протокол про адміністративне правопорушення серії ЕГІР 1 № 740589. Між тим, на відеозаписі, наданому працівниками поліції як доказ у справі, видно, що на квадроциклі перебувають дві невстановлені особи у шоломах (відмітка часу 11год. 03хв.). Матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував, що саме ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом. Також, оскільки транспортний засіб, як видно на наданому працівниками поліції відео, немає будь-яких розпізнавальних знаків то не можна з абсолютною впевненістю стверджувати, що особа, відносно якої було складено адмінматерали у цій справі кермувала хоч якимось транспортним засобом. Крім того, відеозапис, наданий поліцією, є переривчастим (містить розриви), а не суцільним безперервним записом події від моменту виявлення транспортного засобу до моменту складення протоколу. Переривчастість запису унеможливлює простежити безперервний причинно-наслідковий зв`язок між невідомими особами, зафіксованими на записі о 11:03, та особою, відносно якої в подальшому зрештою було складено протокол. За відсутності належних і допустимих доказів того, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення, а отже, відсутній і склад адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до п. 7 протоколу про адміністративне правопорушення, час вчинення правопорушення зазначено як 11:06 чи то 11:05. Разом з тим, на відеозаписі, наданому поліцією, рух квадроцикла з невідомими двома особами зафіксовано о 11:03. Ця розбіжність у часі, хоч і незначна за тривалістю, у поєднанні з переривчастістю самого запису та відсутністю безперервної фіксації, не дозволяє з достатньою достовірністю встановити, що саме зафіксований на відео момент є тим самим правопорушенням, яке описано в протоколі, і що саме ОСОБА_1 був його учасником у вказаний у протоколі час.
У п. 6 протоколу транспортний засіб зазначено як «BRP CAN АМ», тоді як у п. 7 того ж протоколу той самий транспортний засіб позначено як «BRP CAN AN». Наявність двох різних позначень одного й того самого транспортного засобу в межах одного процесуального документа свідчить про недбалість при складенні протоколу та ставить під сумнів достовірність відомостей, викладених у ньому, зокрема щодо предмета правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом та довідкою, що долучені до матеріалів справи 442/6377/26, дії, що інкримінуються особі у цій справі, мали місце 08.08.2026 приблизно о 11:06-11:20. Водночас Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння датоване 03.08.2026, 11 год. 20 хв., тобто складене за п`ять днів до дати самої інкримінованої події. Направлення на огляд є документом, яким процесуально оформлюється скерування конкретної особи на медичний огляд у зв`язку з конкретним, чітко визначеним випадком виявлення ознак сп`яніння. Дата направлення, яка передує даті самої події на п`ять днів, унеможливлює встановлення достовірного зв`язку між обставинами, викладеними в протоколі від 08.08.2026, та результатами огляду, зафіксованими в Направленні від 03.08.2026р. Наведене ставить під обґрунтований сумнів, чи стосується Направлення взагалі події, яка є власне предметом розгляду в цій справі.
У протоколі про адміністративне правопорушення, на титульній сторінці справи, у супровідному листі поліції та в Довідці про отримання посвідчення водія послідовно зазначено дату народження ОСОБА_1 — ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак у Направленні на огляд водія транспортного засобу зазначено іншу дату народження — ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У протоколі про адміністративне правопорушення місцем проживання особи зазначено: АДРЕСА_1 . У супровідному листі поліції та на титульній сторінці справи адресу викладено як: «м. Київ, вул. Полярна, 20В, Київська область». Місто Київ не входить до складу Київської області, тому наведене формулювання є внутрішньо суперечливим, що свідчить про загальну некоректність при оформленні матеріалів справи.
Наведені вище розбіжності та суперечності в сукупності не є поодинокими технічними описками, а стосуються встановлення ключових обставин, що підлягають доказуванню в цій справі: факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , часу і предмета правопорушення, а також достовірності та належності доказів, якими обґрунтовується стан сп`яніння. Кожна з наведених невідповідностей окремо породжує обґрунтований сумнів, а в сукупності вони не дозволяють дійти висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, приходжу до такого висновку.
Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин, а пунктом 2.9а ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Так, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними у справі доказами, які суд визнає належними, допустимими та достатніми: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 740589 від 08.08.2026, рапортом працівника поліції та відеозаписом з нагрудної камери (бодікамера) поліцейських, на якому зафіксовано факт зупинки особи та її категоричну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Оцінюючи письмові пояснення та клопотання захисника — адвоката Приступи Л.Л. про закриття провадження, суд ставиться до них скептично та розцінює їх виключно як обрану стратегію захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене суспільно небезпечне правопорушення. 
Посилання захисту на недоведеність факту керування спростовуються сукупністю матеріалів справи та логікою подій. Зокрема, доводи захисника про те, що на відео о 11:03 год. зафіксовано двох осіб у шоломах і неможливо ідентифікувати водія, є неспроможними, оскільки незначний часовий розрив між фіксацією руху (11:03 год.) та часом, вказаним у протоколі (11:05–11:06 год.), зумовлений виключно часом, який знадобився працівникам поліції для фактичної зупинки квадроцикла, підходу до водія, встановлення його особи та початку фіксації процедури. Переривчастість відеозапису викликана технічними особливостями роботи цифрових носіїв і не спростовує факт того, що безпосередньо за кермом квадроцикла «BRP CAN-AM» після його зупинки перебував саме ОСОБА_1 , який пред`явив поліцейським свої документи. Описка у написанні назви квадроцикла в п. 7 протоколу («BRP CAN AN» замість «BRP CAN АМ») є суто технічною помилкою (опискою) та не нівелює суті правопорушення, оскільки в п. 6 марку транспортного засобу відображено вірно, і жодних сумнівів щодо ідентифікації самого квадроцикла у справі немає. Щодо зазначення у Направленні на огляд дати «03.08.2026» замість «08.08.2026» та року народження водія «1984» замість «1994», суд констатує наявність очевидної технічної помилки (описки), допущеної інспектором поліції під час заповнення бланка в умовах патрулювання. Дана помилка повністю спростовується іншими процесуальними документами справи (протоколом, рапортом, довідкою, супровідним листом), де ПІБ особи, дата події (08.08.2026) та дата народження водієві ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зазначені послідовно та правильно. Те саме стосується і технічної неточності у супровідному листі щодо приналежності м. Києва до Київської області, що жодним чином не впливає на кваліфікацію дій правопорушника за ст. 130 КУпАП.
За таких обставин вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, значний суспільний резонанс справ зазначеної категорії, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєних адміністративних правопорушень, вчинення правопорушення під час дії воєнного стану, дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 130, 247, 284 КУпАП,-
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн. судового збору.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на вказаний строк після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, згідно ст. 317-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя А.П. Хомик