Справа № 455/1009/26
Провадження № 2/455/731/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
27 липня 2026 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі судді Титова А.О.,
за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу

за позовом ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС»»,
до відповідача ОСОБА_1 ,
про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11431,20 грн, -

ВСТАНОВИВ:

ВИКОРИСТАНІ У РІШЕННІ УМОВНІ СКОРОЧЕННЯ

Позивач - ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС»»,
Відповідач - ОСОБА_1 ,
Кредитодавець - ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ»,
Кредитний договір - Договір про надання фінансового кредиту 286284 від 13.07.2025,
ЦК України - Цивільний кодекс України,
ЦПК України - Цивільний процесуальний кодекс України.

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Стислий зміст позовних вимог, правова позиція позивача

13.07.2025 між Кредитодавцем та Відповідачем укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого, Кредитодавець зобов`язався надати Відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 6000,00 грн на строк 90 днів, а Відповідач зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом. 

Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у встановленому Кредитним договором порядку та розмірі, Відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, у Відповідача утворилась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11431,20 грн, про стягнення якої з Відповідача на свою користь - Позивач звернувся до суду із позовом у поточній справі як новий кредитор, що набув права вимоги до Відповідача в порядку факторингу.

Представник Позивача належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак представник Позивача в судове засідання 20.07.2026 не з`явився.

При цьому, 19.07.2026 представника Позивача - адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, направив на адресу суду клопотання про відкладення призначеного на 20.07.2026 судового засідання, через неможливість представника Позивача прибути в судове засідання.

Розглянувши клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (пункт 2 частини 1 статті 223 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина 3 статті 131 ЦПК України).

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні (Постанова Великої палати Верховного Суду від 12.12.2024 у справі №990SCGS/20/24).

У даному випадку, в поданому на адресу суду клопотанні про відкладення розгляду справи представник Позивача будь-яких конкретних причин неявки в судове засідання не вказує, а лише повідомляє про факт того, що представник Позивача не зможе прибути в судове засінання без будь-яких додаткових пояснень про це.

Крім того, до заявленого клопотання представником Позивача не додано будь-яких документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні. Такими документами могли б стати листок непрацездатності, ухвали суду про призначення справи до розгляду на відповідну дату, відповідні судові повістки, наказ про відрядження, проїзні документи, або інші документи, якими б були підтверджені обставини не можливості прибуття в судове засідання. 

Таким чином, у своєму клопотанні представник Позивача не повідомив будь-яких причин неявки в судове засідання, а тому, з урахуванням положень частини 3 статті 131 ЦПК України - у даному випадку представник Позивача не з`явився в судове засідання без поважних причин, що в свою чергу, з огляду на положення пункту 2 частини 1 статті 223 ЦПК України - вказує на відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи.

Правова позиція відповідача

Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, своїм правом на надання відзиву - не скористався.

ЗАОЧНИЙ РОЗГЛЯД СПРАВИ

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина 1 статті 280 ЦПК України).

Оскільки наявні всі процесуальні умови для ухвалення заочного рішення - судом здійснюється заочний розгляд справи.

ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА

Цивільні права і обов`язки, договір

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 2 статті 11, частина 1 статті 626, частина 1 статті 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).

Електронний договір

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (пункт 5 частини 1 статті 3, частина 7 статті 11 Закону «Про електронну комерцію»).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону «Про електронну комерцію»).

Кредитний договір, повернення кредиту, відсотки, комісія

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України).

До загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту (абзац 2 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Принципи цивільного судочинства, тягар доказування

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Змагальність сторін полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3 та 4 статті 12 ЦПК України, частина 1 статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Принцип диспозитивності, в свою чергу, полягає у розгляді справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та за умов того, що кожен учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а суд, за загальним правилом позбавлений права збирати доказі з власної ініціативи (частини 1, 2 та 3 статті 13 ЦПК України).

Належність та достовірність доказів

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 77 та частина 1 статті 79 ЦПК України).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанови Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15, від 14.11.2025 у справі №754/7038/23 та інші).

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Кредитний договір у поточній справі укладений 13.07.2025 в електронній формі між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» як кредитодавцем та Відповідачем як позичальником за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, підписаний Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та, відповідно до положень абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, вважається таким, що за правовими наслідками його укладення - прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а отже є обов`язковим для виконання сторонами з огляду на вимоги частини 1 статті 629 ЦК України.

За умовами Кредитного договору, Кредитодавець надає, а Відповідач отримує та зобов`язується повернути кредит на наступних умовах: (-) розмір кредиту - 6000,00 грн; (-) строк кредитування - 90 днів; (-) процентна ставка - 0,72% за день користування кредитом; (-) комісія за надання кредиту - 25 % від суми кредиту - 1500,00 грн.

Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, здійснивши 13.07.2025 безготівкове перерахування грошових коштів у розмірі 6000,00 грн на реквізити електронного платіжного засобу Відповідача, що підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід» від 03.03.2026 про успішне перерахування 13.07.2025 грошових коштів в сумі 6000,00 грн від платника ТОВ КЛАЙ ІНВЕСТ (ЄДРПОУ 42146903) на номер платіжної карти НОМЕР_1 - тобто на рахунок, який в Кредитному договорі вказаний як номер рахунку Відповідача у справі.

Доказів належного виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором матеріали справи не містять.

19.12.2025 між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС»» укладено договір № 19122025/1, відповідно до умов якого, ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» відступило, а ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС»» набуло права вимоги до Відповідача за Кредитним договором. 

МОТИВИ СУДУ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно розрахунку позовних вимог, загальна заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 11431,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3931,20 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту - 1500,00 грн.

З представлених Позивачем доказів вбачається, що Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином та в порядку, визначеному умовами такого договору, надавши у розпорядження Відповідача кредитні кошти.

В свою чергу Відповідачем не представлено суду доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань за Кредитним договором, зокрема зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, як того вимагають умови Кредитного договору та положення частина 1 статті 1054 ЦК України.

За викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за тілом кредиту за відсотками за користування кредитом.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, слід зазначити, що статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» прямо передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту, яка входить до загальних витрат за споживчим кредитом - тобто наведеною нормою передбачено право фінансових установ встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.

При цьому, сторонами у Кредитному договорі обумовлена сплата комісії за надання кредиту, а розмір такої комісії включено до розрахунку денної процентної ставки, за формулою, що наведена у частині 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», при цьому, максимальний розмір денної процентної ставки, з урахуванням передбаченого Кредитним договором розміру комісії не перевищує 1% - тобто відповідає вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача комісії, пов`язаної з наданням кредиту - підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11431,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3931,20 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту - 1500,00 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Склад судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1 та 2 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Судовий збір

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на задоволення позовних вимог, витрати Позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають стягненню на його користь з Відповідача.

Професійна правнича допомога, порядок розподілу витрат

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України передбачено положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Вимога частини 8 статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц)

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття246 ЦПК України).

За загальним правилом, питання про стягнення витрат на правову допомогу має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат в наслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами) (постанова Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №401/1086/23).

Заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини 8 статті 141 та частини 1 статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 372/5151/23).

Витрати Позивача на професійну правничу допомогу

Суд не вбачає підстав для покладення на Відповідача витрат Позивача на професійну правничу допомогу, які, як зазначено у позовній заяві, становлять 15500,00 грн, оскільки Позивачем або його представником не представлено суду відповідних доказів щодо складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги (актів приймання-передачі послуг, рахунків, квитанцій тощо). 

В свою чергу відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, з огляду на вищевикладену правову позиції Великої Палати Верховного Суду - є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, суд звертає увагу на те, що до переходу суду до стадії ухвалення рішення, Позивач не звертався до суду із заявою, в якій би вказував на неможливості подання до переходу суду до стадії ухвалення рішення доказів розміру понесених витрат в наслідок поважних причин в порядку, визначеному частиною 1 статті 246 ЦПК України.

РІШЕННЯ СУДУ

Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 282, 284, 288, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи - залишити без задоволення.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з ОСОБА_1  (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС»» (ЄДРПОУ 43561872, адреса: 03115, адреса: м. Київ, вул. Львівська, будинок №23, офіс №703) заборгованість за кредитним договором у розмірі 11431,20 грн.

4. Стягнути з  ОСОБА_1  (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС»» (ЄДРПОУ 43561872, адреса: 03115, адреса: м. Київ, вул. Львівська, будинок №23, офіс №703) судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Повне заочне рішення суду складено та підписано без його проголошення у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Датою складення повного заочного рішення є дата його постановлення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного заочного рішення суду. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку, встановленому ЦПК України, апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя            Титов А.О.