СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року Справа № 480/1429/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1429/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у наданні позивачу довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою, визначеною Додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в анти терористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20.08.2014 № 413 (із змінами);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати позивачу довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою, визначеною Додатком 6 до Порядку надання та позбавлення с та і у су у часинка бойових дій осіб, які захитали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь із антитерорестичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20.08.2014 № 413, в редакції постанови Кабінету Міністрів України 22.08.2023 № 887;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надані позивачу довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою визначеною Додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20.08.2014 № 413, в редакції постанови Кабінету Міністрів України 22 08 2023 № 887.
Свої вимоги мотивує тим, що з 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та систематично відряджався до військової частини НОМЕР_1 для виконання завдань із забезпечення оборони України. Зазначає, що на підставі бойових розпоряджень від 19.01.2024 № 649, від 22.01.2024 № 729, від 23.01.2024 № 753 та від 06.09.2024 № 16234 виконував завдання з перевезення та супроводження боєприпасів і військового майна до інших військових частин. Неодноразово звертався до відповідачів із проханням оформити довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, однак такої довідки не отримав. Вважає, що наявні документи підтверджують виконання ним відповідних завдань, а відмова відповідачів видати довідку є протиправною.
Ухвалою суду від 09.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Також, витребувано у відповідачів необхідні суду докази.
Ухвалою суду від 02.06.2026 повторно зобов`язано відповідачів виконати вимоги ухвали суду, оскільки у встановлений термін документи надані не були.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач, перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 , виконував бойові (спеціальні) завдання з логістичного забезпечення діючих угруповань військ, зокрема здійснював перевезення боєприпасів та військового майна. Водночас, за твердженням відповідача, позивач не виконував завдань безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, а тому відсутні підстави для оформлення йому довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413. Також відповідач посилається на те, що місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 є Кіровоградська область, а виплата позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн не здійснювалася. 
На виконання ухвал суду військова частина НОМЕР_1 повідомила, що відповідні бойові розпорядження мають гриф обмеження доступу "Для службового користування", у зв`язку з чим їх копії суду не надала. Водночас зазначила, що відповідно до журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 позивач у її складі виконував бойові (спеціальні) завдання з логістичного забезпечення діючих угруповань військ.
Військова частина НОМЕР_2 відзиву на позов не надала.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності відповідно до ст. 90 КАС України, встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до листа військової частини НОМЕР_2 від 11.07.2025 № 1660/964, на виконання розпоряджень Командувача Сил логістики Збройних Сил України позивач, починаючи з 03.05.2022, неодноразово відряджався до військової частини НОМЕР_1 .
У період перебування у військовій частині НОМЕР_1 позивач залучався до виконання завдань із логістичного забезпечення, зокрема перевезення та супроводження боєприпасів і військового майна до інших військових частин.
З наданих до матеріалів справи посвідчень про відрядження вбачається, що військова частина НОМЕР_1 неодноразово направляла позивача до інших військових частин для перевезення військового майна. Зокрема, відповідно до посвідчення про відрядження від 21.01.2024 № 322 позивач був направлений до військової частини НОМЕР_3 на період з 21.01.2024 по 23.01.2024.
Матеріали справи також містять накладну-вимогу від 19.01.2024 № 218, видану військовою частиною НОМЕР_1 на підставі бойового розпорядження від 19.01.2024 № 649, відповідно до якої позивач отримав боєприпаси для їх перевезення та супроводження.
Крім того, у матеріалах справи наявна накладна-вимога, видана військовою частиною НОМЕР_1 на підставі бойових розпоряджень від 22.01.2024 № 729 та від 23.01.2024 № 753, відповідно до якої позивачу передано для перевезення та супроводження боєприпаси і військове майно.
Військова частина НОМЕР_2 зверталася до військової частини НОМЕР_1 із запитами щодо надання довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а також витягів із журналів бойових дій.
Листом від 06.02.2025 військова частина НОМЕР_1 повідомила про відсутність підстав для оформлення документів, необхідних для надання позивачу статусу учасника бойових дій. Відповідач зазначив, що місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 не належить до територій, на яких ведуться бойові дії або які є тимчасово окупованими, а військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 , відряджені до військової частини НОМЕР_1 , виконують завдання з логістичного забезпечення, а саме перевезення матеріально-технічних засобів, озброєння та спеціальної техніки, супроводження військових вантажів та розосередження засобів ураження по технічній території військової частини.
Військова частина НОМЕР_2 листом від 11.07.2025 № 1660/964 повідомила представника позивача про те, що не володіє первинними документами, необхідними для оформлення спірної довідки, та не наділена повноваженнями на її видачу, оскільки позивач виконував відповідні завдання у складі військової частини НОМЕР_1 .
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови в онаданні довідки про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства. 
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.
Статтею 5 Закону № 3551-XII передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.
У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).
Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.
Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.
На виконання вимог пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 413 він визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Підпунктом 4 пункту 4 Порядку № 413 встановлено, що для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.
Водночас заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань. 
Отже, Порядок № 413 не обмежує коло доказів виключно довідкою за формою згідно з додатком 6, а допускає врахування інших офіційних документів, які підтверджують характер, місце та період виконання особою відповідних завдань.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій документи стосовно осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 413 рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається:
комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону;
міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.
За приписами пункту 20 Порядку № 413 комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.
Пунктом 22 Порядку № 413 передбачено, що у разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями, утвореними міністерствами, центральними органами виконавчої влади чи іншими державними органами, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення). Командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані надати комісії запитувані документи (відомості) або повідомити обґрунтовану причину їх відсутності не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати надходження такого запиту.
Отже, законодавством установлено послідовний порядок документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 є основним документом, на підставі якого відповідна комісія вирішує питання про надання статусу учасника бойових дій.
При цьому оформлення та подання такої довідки не є самостійним вирішенням питання про надання особі статусу учасника бойових дій, оскільки відповідне рішення належить до компетенції комісії. Військова частина лише засвідчує відомі їй фактичні обставини щодо участі військовослужбовця у виконанні бойових або службових завдань.
За наявності підтверджених відомостей про безпосередню участь особи у відповідних заходах обов`язок командира військової частини щодо оформлення і подання довідки має імперативний характер. Відсутність у військовослужбовця доступу до бойових розпоряджень, журналів бойових дій та інших документів, що перебувають у виключному володінні військового командування, не може сама по собі бути підставою для відмови в оформленні довідки або покладення на військовослужбовця негативних наслідків неналежного ведення чи обміну службовою документацією між військовими частинами.
Визначаючи належного суб`єкта, уповноваженого оформити та видати позивачу довідку про безпосередню участь у відповідних заходах, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.05.2025 у справі № 400/3532/23, від 30.05.2025 у справі № 420/7250/23 та від 09.03.2026 у справі № 420/7248/23.
У зазначених постановах Верховний Суд наголосив, що для правильного визначення військової частини, відповідальної за документальне підтвердження участі відрядженого військовослужбовця у виконанні бойових або спеціальних завдань, необхідно встановити, до якої військової частини його фактично було відряджено, які функції та завдання він виконував, хто здійснював управління його діями, чиїм наказам він підпорядковувався та у складі якого військового формування виконував відповідні завдання.
Верховний Суд також виходив із того, що підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця має здійснювати командир військової частини, до якої такого військовослужбовця було відряджено, оскільки саме у розпорядженні цієї військової частини перебувають бойові накази, бойові розпорядження, журнали бойових дій, рапорти та інші первинні документи, на підставі яких можуть бути встановлені характер, місце і періоди виконання відповідних завдань.
Застосовуючи зазначений підхід до спірних правовідносин, суд ураховує, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , однак починаючи з 03.05.2022 неодноразово відряджався до військової частини НОМЕР_1 та виконував завдання саме у її складі.
Військова частина НОМЕР_1 безпосередньо організовувала виконання позивачем відповідних завдань, оформлювала посвідчення про відрядження, видавала накладні на отримання та перевезення боєприпасів і військового майна, в яких містяться посилання на конкретні бойові розпорядження.
Крім того, саме у військовій частині НОМЕР_1 ведеться журнал бойових дій, який містить відомості про виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань із логістичного забезпечення діючих угруповань військ. Військова частина НОМЕР_1 також володіє бойовими розпорядженнями, на підставі яких позивач виконував такі завдання, та має можливість установити конкретні періоди, місця і характер їх виконання.
Отже, саме військова частина НОМЕР_1 здійснювала фактичне керівництво діяльністю позивача під час його відряджень, видавала документи, на підставі яких він виконував відповідні завдання, та володіє первинними документами, необхідними для оформлення довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413.
Натомість військова частина НОМЕР_2 , у списках особового складу якої перебував позивач, безпосереднього керівництва виконанням спірних завдань не здійснювала, відповідних бойових розпоряджень не видавала та первинними документами щодо місця, характеру і періодів їх виконання не володіла.
З листа військової частини НОМЕР_2 від 11.07.2025 також вбачається, що вона зверталася до військової частини НОМЕР_1 із запитами від 27.11.2024 № 1660/1752 та від 30.01.2025 № 1660/117 щодо надання довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 та витягів із журналів бойових дій.
Таким чином, військова частина НОМЕР_2 вживала заходів для отримання від військової частини НОМЕР_1 документів, необхідних для підтвердження участі позивача у відповідних заходах, однак самостійно такими документами не володіла.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що належним суб`єктом, уповноваженим оформити та видати позивачу довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413, є військова частина НОМЕР_1 , до якої позивача було відряджено та у складі якої він фактично виконував відповідні завдання.
Щодо наявності підстав для оформлення позивачу довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 оформлено накладну-вимогу від 19.01.2024 № 218, підставою для видачі якої зазначено бойове розпорядження від 19.01.2024 № 649. Відповідно до цієї накладної позивач отримав для супроводження боєприпаси, які підлягали передачі військовій частині НОМЕР_3 .
Також військовою частиною НОМЕР_1 оформлено накладну-вимогу, підставою для видачі якої зазначено бойові розпорядження від 22.01.2024 № 729 та від 23.01.2024 № 753. За вказаною накладною позивач отримав для супроводження гранати, підривники та інші боєприпаси, призначені для передачі військовій частині НОМЕР_3 .
Факт виконання позивачем відповідних завдань узгоджується з посвідченням про відрядження від 21.01.2024 № 322, відповідно до якого позивача було відряджено до військової частини НОМЕР_3 на період з 21.01.2024 по 23.01.2024 з метою перевезення військового майна.
Наведені документи видані та оформлені безпосередньо військовою частиною НОМЕР_1 , містять підписи відповідальних посадових осіб і відбитки печаток, а також прямі посилання на конкретні бойові розпорядження. Достовірність зазначених документів відповідачем не спростована.
Крім того, військова частина НОМЕР_1 у поданих до суду поясненнях фактично визнала, що позивач у її складі виконував бойові (спеціальні) завдання з логістичного забезпечення діючих угруповань військ, зокрема завдання з перевезення та супроводження боєприпасів і військового майна.
Отже, наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують, що позивач не лише перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 , а безпосередньо залучався нею до виконання завдань, поставлених бойовими розпорядженнями, та здійснював перевезення і супроводження боєприпасів для забезпечення інших військових частин.
Посилання військової частини НОМЕР_1 на те, що місце її постійної дислокації знаходиться у Кіровоградській області, не спростовує виконання позивачем відповідних завдань, оскільки визначальне значення має не місце постійної дислокації військової частини, а характер, місце та період фактичного виконання військовослужбовцем завдань, до яких його було залучено.
Так само не є належним доказом відсутності безпосередньої участі позивача у відповідних заходах посилання відповідача на те, що йому не виплачувалася додаткова винагорода у розмірі до 100000 грн. Правовідносини щодо виплати додаткової винагороди та правовідносини щодо оформлення документів для надання статусу учасника бойових дій мають різні підстави, предмет і порядок нормативного регулювання. Сам собою факт ненарахування такої винагороди не спростовує відомостей, зафіксованих у бойових розпорядженнях, накладних, посвідченнях про відрядження та журналі бойових дій.
Суд також ураховує, що бойові розпорядження та журнал бойових дій перебувають у виключному володінні військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим позивач об`єктивно позбавлений можливості самостійно отримати та надати суду зазначені документи.
З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи ухвалами суду від 09.03.2026 та від 02.06.2026 у військової частини НОМЕР_1 витребувано копії бойових розпоряджень, на підставі яких позивач виконував відповідні завдання.
Однак бойові розпорядження від 19.01.2024 № 649, від 22.01.2024 № 729 та від 23.01.2024 № 753 відповідач суду не надав, пославшись на наявність у них грифа обмеження доступу "Для службового користування".
Проте, суд зауважує, що саме по собі надання документу грифа "Для службового користування" не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку виконати ухвалу суду. Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні документи з дотриманням установленого режиму доступу або подати засвідчені витяги з них без розголошення відомостей, які не стосуються предмета спору.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами частини дев`ятої статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд залежно від того, яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Таким чином, саме військова частина НОМЕР_1 повинна була довести, що виконані позивачем на підставі бойових розпоряджень завдання не відповідали критеріям, необхідним для оформлення довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413.
Водночас відповідач, маючи у своєму розпорядженні всі первинні документи щодо характеру, місць і періодів виконання позивачем відповідних завдань, таких доказів суду не надав. Негативні наслідки ненадання документів, які перебувають виключно у володінні суб`єкта владних повноважень, не можуть бути покладені на позивача.
За таких обставин суд розглядає справу за наявними у ній доказами та визнає доведеним, що позивач на підставі бойових розпоряджень від 19.01.2024 № 649, від 22.01.2024 № 729 та від 23.01.2024 № 753 виконував у складі військової частини НОМЕР_1 бойові (спеціальні) завдання з логістичного забезпечення діючих угруповань військ шляхом перевезення та супроводження боєприпасів.
Отже, військова частина НОМЕР_1 не довела правомірності відмови в оформленні позивачу довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а тому така відмова є протиправною.
Відповідно до викладеного вище, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із зобов`язанням військової частини НОМЕР_1 оформити та видати позивачу довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413.
Згідно з частинами першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328,00 грн.
Отже, при зверненні до суду у 2026 році належний розмір судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, заявлену фізичною особою, становив 1331,20 грн (3328,00 грн ? 0,4).
Позивач заявив вимоги немайнового характеру до двох відповідачів та сплатив судовий збір у сумі 2800,00 грн. Оскільки позовні вимоги підлягає задоволенню лише щодо військової частини НОМЕР_1 , на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача підлягає стягненню судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 1331,20 грн.
Водночас належний розмір судового збору за дві вимоги немайнового характеру становив 2662,40 грн (1331,20 грн х 2), тому сплачена понад цю суму частина судового збору в розмірі 137,60 грн є сплаченою надмірно.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж установлено законом. Отже, надміру сплачений судовий збір у сумі 137,60 грн може бути повернутий позивачу за його клопотанням.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 в оформленні та видачі ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 6 до "Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 оформити та видати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 6 до "Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, щодо виконання ним завдань на підставі бойових розпоряджень від 19.01.2024 № 649, від 22.01.2024 № 729 та від 23.01.2024 № 753.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,2 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал