Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1126/26
Номер провадження 2/299/547/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.09.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Позовні вимоги мотивує тим, що 11.05.2016 року сторони уклали шлюб.
Під час шлюбу відповідач ОСОБА_2 набула у власність житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2016 року. Позивач надав згоду на укладення цього договору.
Таким чином позивач вказує, що на праві спільної сумісної власності йому належить вказане майно.
Разом з цим позивач зазначає про необхідність поділу подружнього спільно нажитого майна, оскільки відповідач заперечує право позивача на спільну сумісну власність на це майно. Позивач просить поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, заперечив позовні вимоги мотивуючи наступним.
При зміні власника першочергово передбачалося укласти договір дарування, однак потім вирішено укласти договір купівлі-продажу на що погодився позивач та інші родичі.
Разом з тим представник відповідача зазначає, що позивач не вказав у позовній заяві про придбання будинку за спільні кошти подружжя. Позивач жодного відношення до придбаного житлового будинкуз надвірними спорудами та земельною ділянкою не має, оскільки вказане нерухоме майно предані відповідачці безоплатно її рідною сестрою та дядьком. 
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 11 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 29.01.2026 року Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис 67. 
Під час шлюбу відповідач набула у власність житловий будинок з надвірними спорудами: літня кухня літ. Б, котельня літ. В, вбиральня літ. Г. свинарник літ. Д, літня кухня літ. Е, ворота №1, огорожа №2, колодязь №3, замощення №4, по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2016 року, посвідченого Лапчак Г., приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2030. 
Позивач надав згоду на укладення відповідачем цього договору. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 1084454521212, що підтверджується Інформаційною довідкою №449254456 від 24.10.2025. 
Також відповідач набула у власність земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2121280601:00:001:0034, загальною площею 0,1897 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2016 року, посвідченого Лапчак Г.І., приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2030. 
Позивач надав згоду на укладення відповідачем цього договору. 
Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 648130121212, що підтверджується Інформаційною довідкою №449254456 від 24.10.2025. 
Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного будинку.
Разом з тим суд не бере до уваги доводи представника відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву, оскільки такі жодним чином не підтвержено належними та допустимими доказами. 
Так, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу).
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Згідно ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
На вимогу ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст. 65 СК.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Так, з врахуванням зазначених норм, оскільки сторони не можуть досягнули самостійної згоди щодо поділу майна, суд вважає, що спільне майно подружжя повинно бути поділено наступним чином, а саме нобхідно: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2) частину житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м., з яких 34,1 кв.м. житлової площі та право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1897 га, кадастровий номер 2121280601:00:001:0034, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 . 
За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність вимог позивача, тому такі підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 81, 89, 149, 150, 153, 263-265, 268, 272, 273, 280, 281-285 ЦПК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, суд, - 

У Х В А Л И В :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2) частину житлового будинку з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м., з яких 34,1 кв.м. житлової площі. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1897 га, кадастровий номер 2121280601:00:001:0034, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Повний текст рішення суду складено 16.09.2026 року. 

Головуючий | Трагнюк В. Р.