ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2026 р. Справа№ 910/8053/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Руденко М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС”
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 
у справі №910/8053/25 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом Акціонерного товариства “Укртранснафта”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС”
про стягнення 121 272,66 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство “Укртранснафта” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” про стягнення 121 272,66 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного Договору не склав та не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання. На підставі викладеного, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 121 272,66 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/8053/25 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Рішення суду першої інстанції, з посиланням на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 обґрунтоване тим, що хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед позивачем, і саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/8053/25 та ухвалити нове, яким відмовити задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 913/272/18 та від 02.05.2018 у справі № 908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17, а саме, що невиконання або неналежне виконання таких умов договору, як здійснення реєстрації податкової накладної тощо, не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на підрядника господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції;
- за час перебування ТОВ «Літос» в переліку ризикових суб`єктів та оскарження таких дій контролюючого органу, податкові накладні в ЄРПН не реєструвалися з незалежних від ТОВ «Літос» причин, в тому числі податкові накладні за результатами взаємовідносин з АТ «Укртранснафта», що за умовами укладених договорів є підставою для застосування до ТОВ «Літос» штрафу в розмірі 20 % вартості виконаних робіт, на які податкова накладна не була зареєстрована в ЄРПН;
- невиконання або неналежне виконання таких умов Договору (складання, направлення, здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що згідно з вимогами законодавства виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/8053/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді – Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/8053/25 та повідомлено сторін, що апеляційна скарга буде розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 25.11.2025 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/8053/25 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в касаційному порядку судових рішень у справі № 904/2953/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.
Ухвалою суду від 17.06.2026 поновлено провадження у справі №910/8053/25 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

10.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.10.2022 між Акціонерним товариством “Укртранснафта” (далі – Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” (далі – Підрядник) укладено Договір №22/431-ДОР на надання послуг з поточного ремонту об`єкту з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника (без авансу) (далі – Договір) відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує, відповідно до дефектного акта і умов цього Договору, надання послуг “поточний ремонт будівлі насосної станції зрошення ЛДВС “Кременчук”, 39749, Полтавська обл., Кременчуцький район, с. П`ятихатки, вул. Світанкова, 1 (додаткові роботи) (інженерні та будівельні роботи) (далі – роботи). (п.1.1. Договору)
Відповідно до п.2.1. Договору в редакції Додаткової угоди №1 до Договору договірна ціна є твердою та визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною Договору і становить: без ПДВ – 577 015,06 грн; ПДВ – 115 403,01 грн; разом з ПДВ – 692 418,07 грн.
Згідно з п.4.1 Договору, передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.
Відповідно до 7.1.11 Договору підрядник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Пунктами 7.1.12 - 7.1.13 Договору передбачено, що підрядник зобов`язаний направити замовнику складену в електронній формі та зареєстровану в ЄРПН податкову накладну з дотриманням вимог про електронний підпис уповноваженої підрядником особи та з наявністю всіх обов`язкових реквізитів, передбачених податковим законодавством, не пізніше наступного дня з моменту її реєстрації. У разі якщо підрядник зареєстрував податкову накладну з порушенням строків, визначених пунктом 7.1.11 цього договору, але протягом 180 календарних днів із дати її складання, підрядник зобов`язаний направити податкову накладну замовнику, оформлену і зареєстровану належним чином, не пізніше останнього числа місяця, у якому фактично було зареєстровано таку податкову накладну.
Підрядник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20 % вартості (ціни) виконаних робіт, на яку податкова накладна: а) не складена і не направлена замовнику; б) складена неналежним чином; в) не зареєстрована в ЄРПН; г) подана з порушенням строку її реєстрації в ЄРПН, а саме після закінчення 180 календарних днів із дати складання. (п.9.11. Договору)
Відповідно до п. 9.12 Договору підрядник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі, визначеному у пункті 9.11 цього договору протягом 5 календарних днів з моменту направлення замовником відповідної письмової вимоги, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок замовника, реквізити якого зазначено в цьому договорі. 
Згідно з пунктами 14.1, 14.2.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.03.2023 включно, а в частині розрахунків – до повного їх виконання. У випадку невиконання або неналежного виконання підрядником зобов`язань за цим договором (будь-які дії, бездіяльність чи рішення підрядника, що дають підстави замовнику вважати його зобов`язання за цим договором невиконаним чи виконаним неналежним чином), замовник має право відмовитися від договору в односторонньому порядку шляхом направлення підряднику повідомлення про таку відмову.
На виконання умов Договору, між сторонами складено акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2022 року на суму 606 363,31 грн.
Вказані документи підписані представниками позивача та відповідача, а також містять печатки підприємств.
Як вказує позивач, за вказаною господарською операцією ТОВ «Літос» у порушення статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не зареєструвало в ЄРПН у граничні строки, встановлені ПК України, податкову накладну.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу вимогу від 31.07.2023 №04-03/11/5501-23 про сплату штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором щодо складання та реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у якій позивач вимагав сплатити штраф у розмірі 121 272,66 грн, а також скласти та зареєструвати належним чином накладну в ЄРПН за першою подією – датою складання акту №1 приймання виконаних будівельних робіт від 12.12.2022.
У зв`язку із ненаданням відповіді на вказану вимогу та не реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідної податкової накладної позивач звернувся із даним позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача 121 272,66 грн штрафу.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з посиланням на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22, зазначив, що хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед позивачем, і саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.
Однак колегія суддів не погоджується із відповідним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами 1, 2, 4 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша статті 853 ЦК України).
Стаття 846 ЦК України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач виконав будівельні роботи на суму 606 363,31 грн, що підтверджується укладеним між сторонами актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року. 
В той же час, як зазначає позивач, здійснивши роботи, відповідач порушив інше договірне зобов`язання, а саме не надав замовнику належним чином зареєстровану податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних по факту здійснення господарської операції у межах Договору.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Підрядник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20 % вартості (ціни) виконаних робіт, на яку податкова накладна: а) не складена і не направлена замовнику; б) складена неналежним чином; в) не зареєстрована в ЄРПН; г) подана з порушенням строку її реєстрації в ЄРПН, а саме після закінчення 180 календарних днів із дати складання. (п.9.11. Договору)
Так, порядок складання та реєстрації податкових накладних унормовано Податковим кодексом України, який за пунктом 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.
Відповідно до положень пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з пунктом 200-1.1 статті 200 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до пункту 201.3 статті 201 Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку.
Суми ПДВ, зазначені у податковій накладній, після реєстрації податкової накладної в ЄРПН: формують податковий кредит (об`єкт цивільних прав) на підставі зареєстрованих податкових накладних; збільшують реєстраційний ліміт покупця (пункт 200-1 статті 200-1 Податкового кодексу України); сума реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ (невід`ємна складова частина податкового кредиту), яка формується за наслідками реєстрації податкових накладних, може бути використана отримувачем ПДВ для реєстрації вже свої податкових накладних в ЄРПН по своїх податкових зобов`язаннях без поповнення електронного рахунку в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту; беруть участь у формуванні податкового кредиту для зменшення податкових зобов`язань за наслідками подання декларації з ПДВ (тобто сплата податку на додану вартість у меншому розмірі).
Відповідно до абзацу 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Згідно з пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Реєстрація податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків.
Штраф за порушення строків реєстрації податкових накладних встановлюється положеннями ПК України, зокрема, відповідно до пункту 90 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, протягом дії воєнного стану та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками ПДВ граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, встановлюється у розмірах:
- 2 % (було 10%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
- 5 % (було 20%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
- 10 відсотків (було 30%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
- 15 відсотків (було 40%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
- 25 відсотків (було 50%) суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Посилаючись на висновки Об`єднаної палати КГС у складі Верховного Суду викладені у постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22, суд першої інстанції зазначив, що хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але у разі визначення такого обов`язку у господарському договорі такий обов`язок стає також господарсько-договірним зобов`язанням перед позивачем, і саме невиконання цього обов`язку може завдавати покупцю збитків.
Колегія суддів вважає вказані висновки суду помилковими з огляду на наступне.
Аналізуючи природу обов`язку покупця зареєструвати податкову накладну, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (пункт 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).
Для ухвалення обґрунтованого рішення у цій справі, колегією суддів було зупинено апеляційне провадження у справі № 910/8053/25 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 904/2953/24. У вказаній справі на вирішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду було постановлено питання наявності правових підстав для стягнення неустойки за порушення контрагентом зобов`язань з реєстрації податкової накладної у ЄРПН у разі, якщо обов`язок та таку відповідальність було передбачено господарським договором.
Так, у вказаній постанові суд касаційної інстанції виснував про те, що Податковий кодекс України не передбачає застосування до правовідносин у сфері справляння податків і зборів правила «дозволено все, що не заборонено», як і не надає можливості застосування до цих правовідносин цивільного законодавства, у тому числі законодавства, що регулює зобов`язальні правовідносини сторін. Ці норми є імперативними, тобто, такими, що не допускають ніяких відхилень, можливості їх зміни шляхом узгодження цих змін сторонами.
Включення до приватноправового договору обов`язків, що належать до публічно-правової сфери, до сфери регулювання податкового законодавства, не перетворює ці обов`язки на цивільні незалежно від волевиявлення сторін договору. У разі невідповідності договірного регулювання приписам імперативних норм застосуванню в будь-якому разі підлягають саме імперативні норми, відтак таке договірне регулювання не створює передбачених ним правових наслідків, не надає підстав для застосування договірної відповідальності.
Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідні висновки щодо застосування приписів частин другої та третьої, статті 627 ЦК України, також були висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19, у пунктах 7.6 - 7.10 якої зазначено таке:
"7.6. Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
7.7. Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.
7.8. Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
7.9. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.
7.10. Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення".
Колегія суддів зазначає, що передбачена пунктом 9.11 Договору відповідальність відповідача не пов`язана із виконанням ним своїх зобов`язань за договором, оскільки виникає у разі невиконання підрядником вимог податкового законодавства.
Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські.
Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у виді штрафної санкції. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 у справі №908/3565/16, від 10.05.2018 у справі №917/799/17, від 07.02.2019 у справі №913/272/18.
Отже, передбачена пунктом 9.11 Договору відповідальність відповідача не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо певних робіт, оскільки виникає у разі невиконання ним приписів податкового законодавства і не може бути підставою для покладення на нього господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції (штрафу), так як вказана санкція може наставати по факту порушення стороною умов саме господарського зобов`язання.
Так, аналізуючи природу обов`язку покупця зареєструвати податкову накладну, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №925/556/21).
Згідно з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 02.05.2024 у справі №910/155/23, від 19.04.2023 у справі №906/824/21, належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чином податкових накладних.
Окрім того, від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН у строки, передбачені ПК України, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ, з яким і пов`язаний майновий інтерес позивача у спірних правовідносинах (відповідну позицію висловлено у пункті 8.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).
У позовній заяві не вказано, до яких негативних наслідків, які виходять за межі майнового інтересу позивача до формування податкового кредиту, призвело недотримання відповідачем строків реєстрації податкових накладних, передбачених договором, а відтак - за захистом якого порушеного права чи майнового інтересу звернувся позивач.
За таких обставин, вимога позивача про застосування до відповідача договірної відповідальності за порушення останнім порядку реєстрації податкової накладної є такою, що не підлягає задоволенню господарським судом.
Що стосується посилань суду першої інстанції на висновки Об`єднаної палати Верховного Суду, викладені в постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22, то суд апеляційної інстанції відмічає, що предметом спору у вказаних справах було стягнення збитків.
Щодо до посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 у справі №910/6636/24, то відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, а не постанові суду апеляційної інстанції.
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність передумов для стягнення з відповідача 121 272,66 грн штрафу на підставі п. 9.11. договору, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі № 910/8053/25 – скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/8053/25 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/8053/25 скасувати, ухваливши нове, яким у позові відмовити.
3. Стягнути з Акціонерного товариства “Укртранснафта” (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, будинок 32/2; ідентифікаційний код 31570412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІТОС” (02140, Україна, м. Київ, вул. Б. Гмирі, 13; ідентифікаційний код 31174467) 3 633,60 судового збору за подачу апеляційної скарги.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи №910/8053/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко