УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/6632/25
провадження № 2/361/2364/25
13.07.2026
РІШЕННЯ
Іменем України 

13 липня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря	Гриценко А.М.,	

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування про призначення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та про позбавлення батьківських прав,-
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача
У червні 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування, про призначення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та про позбавлення батьківських прав. 
В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2023. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей:  ОСОБА_3 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2025 року у справі № 361/5582/25 шлюб між сторонами розірвано. Позивач ОСОБА_1 з 13.05.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі. Спільні діти сторін проживали з матір`ю – ОСОБА_2 18 квітня 2025 року начальником відділу профілактики та захисту прав дитини та іншими працівниками служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області на підставі повідомлення Броварського РУП ГУ НП в Київській області проведено обстеження умов проживання, де встановлено неналежні умови проживання дітей. Після обстеження відповідач ОСОБА_2 взагалі пішла з дому, залишивши дітей й наразі її фактичне місцезнаходження невідоме. Діти наразі перебувають на повному утриманні позивача ОСОБА_1 , ним створено належні умови проживання, розвитку, виховання та навчання дітей. ОСОБА_2 жодним чином участі у вихованні, матеріальному утриманні дітей не бере, залишила їх без належної материнської уваги. 
З вищенаведених підстав, ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Парсентьєва О.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. 
Відповідач  ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. 01.04.2026 до суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування направили до суду лист щодо розгляду справи за відсутності представника третьої особи.
Обставини справи, що встановлені судом.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03 червня 2023 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 03 червня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 343.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю – ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 03.10.2023.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син – ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 03.10.2023.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2025 року у справі № 361/5582/25 шлюб між сторонами розірвано.
Згідно Акту № 2226 обстеження умов проживання, складеного 18.04.2025, за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (проходить службу в ЗСУ). Умови проживання незадовільні, антисанітарія, затхле повітря, липка підлога, в коридорі в пакетах сміття, від якого сморід, квартира потребує генерального прибирання, а саме вологого. Спальні місця у жахливому стані, постільна білизна виглядає брудною та несвіжою, одяг брудний. Діти мають занедбаний вигляд, голодні. 
Відповідно до Акту № 271 від 07.05.2025 обстеження умов проживання, за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (співмешканка), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Умови проживання задовільні, чисто, прибрано, продуктами харчування діти забезпечені. Наявні окремі спальні місця, одяг, взуття, іграшки, речі індивідуального користування. Для дітей створені належні умови для розвитку, виховання та навчання.
Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 964 від 21.10.2025, враховуючи те, що матір свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та нехтує ними, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, достатньому для їх нормального самоусвідомлення, не забезпечує медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.
Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункту 1 статті 18 Конвенції).
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §57, 58, від 07 грудня 2006 року).
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (див. постанови Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та ін.).
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), вказано, що «розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. 
Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року в справі № 722/225/23 (провадження № 61-248св24), зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі № 213/2822/21.
Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи.
У постанові Верховного Суду від 18.03.2026 у справі № 357/6408/25 зазначено, що простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав. Діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди необов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, необов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц зазначено, що «позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 
Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22 (провадження №61-13923св23)).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина першастатті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Заява відповідача про визнання позову за приписами ч. 3 ст. 155 СК України є неправозгідною й такою, що суперечить моральним засадам суспільства.
Враховуючи все вищенаведене, за обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав можливе лише за виключних обставин, а саме винної поведінки відповідача та свідомого ухилення від виконання ним батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині та відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Крім того, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Так, за змістом вищевказаного висновку, ОСОБА_2 надавала на засіданні пояснення, згідно яких вона хотіла забрати дітей до себе, має затримки у виплаті заробітної плати. Пояснила, що діти наразі проживають із ОСОБА_7 у м. Бровари, а вона – у м. Києві у службовому житлі. Зазначила, що інколи приїздить до дітей, однак востаннє бачила їх давно, можливо більше місяця тому, оскільки працює за щільним графіком, має один-два вихідних на тиждень. Вказувала на те, що намагалася зв`язуватися зі старшою донькою, однак її ігнорують. Щодо перешкод у спілкуванні з дітьми відповідач повідомляла соціального працівника та органи поліції, однак її звернення працівниками поліції були проігноровані. Пояснила, що періодично купувала дітям одяг, продукти харчування. Востаннє перераховувала кошти у липні невелику суму через матеріальні труднощі. 
Відтак, суд вважає, що матір хоч і проявляє недостатньо турботи, піклування та забезпечення дітей, однак виключні підстави, які б свідчили про її винну поведінку, небажання виправитися, свідоме ухилення від виконання батьківських прав матеріали справи не містять та є недоведеними стороною позивача.
Відтак, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо стягнення аліментів
Відповідно до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).
За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.
У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень;. 
Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами відсутня.
Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою й працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 червня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відтак, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування, про призначення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та про позбавлення батьківських прав, - підлягає частковому задоволенню.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а отже, згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, та керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 280-284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей  ОСОБА_3 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 червня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 
1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. 
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання:  АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування, код ЄДРПОУ – 04054932, адреса місцезнаходження: вул. Героїв України, буд. 15, м. Бровари, Київська область, 07400.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН