Єдиний унікальний номер 341/279/26 
Номер провадження 2/341/439/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року місто Галич 
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. за участю:
секретаря судового засідання Матейко О. С., 
представника позивачів ОСОБА_1 (ВКЗ),
відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції справу за позовом  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради, про участь у вихованні дітей.
установив
Представник Винниченко М. П. в інтересах позивачів ОСОБА_3 та  ОСОБА_4  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради, про участь у вихованні дітей.
У позові просить:
-зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як бабці, у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у вихованні і забезпеченні (утриманні) дітей;
-зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з батьком дітей ОСОБА_3 та бабцею ОСОБА_4 з дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні дітей та визначити спосіб їх участі у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних побачень з дітьми за місцем проживання та знаходження, можливості у вихідні та святкові дні відвідувати дітей за місцем проживання, можливості дітей безперешкодно відвідувати місце проживання батька, можливості батька разом з дітьми відвідувати культурно-розважальні заклади, заклади відпочинку та оздоровлення;
- встановити для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як бабці, для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі способи участі: 
- побачення раз щотижнево (або раз у два тижні) на 1-2 дні (без присутності матері) з правом дітей безперешкодно відвідувати місце проживання батька та побачення на 1-2 години щоденно у вільний від навчання та занять час дітей; проводити батьком з дітьми у святкові дні;
- надати батьку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як бабці, контакти дітей (номери телефонів) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та забезпечити змогу батька, бабці, безперешкодно спілкуватися з дітьми в телефонному режимі;
- судові витрати стягнути з відповідача на користь позивачів.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 26 грудня 2024 року шлюб між ними розірвано. У них є двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до рішення суду від 18 грудня 2025 року визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Проте, ОСОБА_2 налаштовує дітей проти батька, говорить про батька неправдиві відомості. Забороняє дітям бачитись з батьком та бабцею ОСОБА_4 , отримувати від них подарунки. Відповідачка чинить перешкоди позивачам в участі у вихованні дітей, не допускає ОСОБА_3 до зустрічей з дітьми, обмежує їх спілкування в телефонному режимі. Також, ОСОБА_4 не має змоги бачитись з внуками, оскільки відповідачка не допускає її до внуків. 
Ухвалою суду від 03 березня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 березня 2026 року, яке відкладено на 22 квітня 2026 року.
08 квітня 2026 року представниця відповідачки подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, передчасними, не підтвердженими жодними доказами, а поведінка позивачів протягом тривалого часу зумовлена висвітленням матері дітей, як перед державними органами, так і перед самими дітьми, в негативному світлі. Зазначила, що перебування позивачки ОСОБА_4 за межами території України підтверджує, що відповідачка жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні бабусі із внуками та їх побаченнях, а виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини. Відповідач, також, перебуває за кордоном. Він ігнорує виконання батьківських обов`язків та протягом тривалого часу не цікавиться вихованням дітей, їх матеріальним забезпеченням, аж до моменту звернення до суду з цим позовом.
22 квітня 2026 року представник позивачів надіслав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідачка не надає батьку дітей та бабусі спілкуватись з дітьми ні при зустрічі, ні в телефонному режимі. Зазначив, що відповідачка наводить суперечності, стверджуючи, що не чинить перешкоди позивачці щодо спілкування з дітьми. Найчастіше телефонні розмови відбуваються, коли відповідачка просить у позивача кошти на потреби дітей.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 травня 2026 року.
У чергове судове засідання 27 липня 2026 року з`явились представник позивачів ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 .
Представниця Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради не з`явилась. 21 квітня 2026 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без представника відповідної служби та брати до уваги рішення та висновок органу опіки та піклування.
З огляду на приписи ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд прийняв рішення про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради.
У судовому засіданні 27 липня 2026 року представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив такі задовольнити.
У судовому засіданні 08 травня 2026 року позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та зазначила, що хоче брати участь у вихованні внуків. Відповідачка їй перешкоджає у спілкуванні із внуками, не дає говорити телефоном. Пояснила, що у 2018 році народилась внучка ОСОБА_7 , а у 2020 році – внук ОСОБА_8 . Відповідачка з внуками жили разом з нею та її сином у с. Тумир до 2022 року. Вона допомагала внукам, дбала про невістку. У 2022 році вона разом з відповідачкою та дітьми поїхали до Республіки Польща, оскільки розпочалась війна. Відповідачка з дітьми періодично їздила додому. У травні 2024 року відповідачка зібрала речі та сказала, що їде, буде влаштовувати своє життя. Не дозволяла говорити дітям з батьком по телефону. Пригадує як забирала ОСОБА_8 з дитячого садочка. Він не хотів йти та говорив вихователю, що мама сказала, що бабуся погана та хоче, щоб його забирала мама. Влітку 2024 року внучка ОСОБА_7 казала, що мама забороняє їй говорити з татом по телефону. Після повернення з Республіки Польща відповідачка разом з дітьми жили у домі позивачки. Пізніше тітка відповідачки забрала відповідачку з дітьми у м. Бурштин. Зазначила, що протягом 2025 року дзвонила на телефон до внучки ОСОБА_9 . Просила в Лілі, щоб вона дала слухавку ОСОБА_8 . Внучка відповіла, що він не хоче говорити, він кудись пішов. Повідомила, що у 2024 році бачила внука, він гуляв в селі, тоді вони поспілкувались. Внук дав їй руку. Тоді, внучка ОСОБА_7 не хотіла з нею говорити. 
Позивачка зазначила, що її всі діти у Польській Республіці дбали про внуків і відповідачку. Повідомила, що вона купила внучці ОСОБА_9 ноутбук у школу у 2025 році. Помітила, що у внучки змінилась поведінка і ставлення до неї, бо відповідачка наговорює та намовляє внучку проти позивачки. Зазначила, що не завжди може додзвонитись до відповідачки, бо відповідачка не відповідає та ігнорує дзвінки.
Крім того, позивачка повідомила, що 11.08.2024 відповідачка нацькувала на її сина - позивача ОСОБА_3 поліцію, після чого його мобілізували та відвезли у м. Рівне. Про це повідомили родичі і позивачка приїхала в Україну. На той час відповідачка з дітьми з дозволу чоловіка (позивача) жили в хаті позивачки. Позивачка хотіла забрати невістку з дітьми назад до Польщі. Через день тітка відповідачки ( ОСОБА_10 ) забрала її з дітьми до ОСОБА_11 . Позивачка повернулась до Польщі.
У вересні 2024 року позивачка приїхала до ОСОБА_11 , бо хотіла побачити дітей. Прийшла додому до відповідачки, проте двері не відкрили, ніхто не вийшов. Наступного дня позивачка о 07:00 ранку знову приїхала і їй сказали, що діти в садку. Позивачка поїхала в садочок, де завідувачка садка сказала чекати і пізніше дітей привела відповідачка.
Додала, що позивач у 2024 році на три дні приїжджав у відрядження зі служби і ходив до дітей в садок.
У судовому засіданні 19 червня 2026 року позивач ОСОБА_3 повідомив, що відповідачка забороняє йому спілкуватись з дітьми. Зазначив, що він за кордоном тимчасово. У грудні 2024 року він бачив дітей, говорив з ними. Пригадав, що коли прийшов за дітьми до дитячого садка, то тітка відповідачки вивела дітей через чорний хід додому. Тоді він пішов додому до відповідачки, де вона дозволила побачитись з дітьми. Наступного дня він просив дітей в садок не віддавати, бо хоче з ними побути. Відповідачка віддала дітей у садок та написала заяву, щоб дітей нікому, крім неї, не віддавали. Зазначив, що постійно намагається зв`язатись з дітьми, проте відповідачка перешкоджає. На зв`язок виходить лише тоді, коли потрібні кошти. Коли він телефонує, відповідачка ігнорує. Повідомив, що діти мають власні мобільні телефони, проте відповідачка заблокувала його у телефонах дітей. У березні 2026 року відповідачка дозволила з дітьми поговорити. Тоді вона просила кошти на садок. Зазначив, що зараз уже є рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку. Пригадує, що у грудні 2025 року діти хотіли піти з ним погуляти, проте відповідачка їх не пустила. У березні 2026 року телефонував до дітей. Біля них стоїть відповідачка та говорить дітям, що вони мають казати. 
На запитання представниці відповідачки позивач відповів, що не пам`ятає, коли виїхав за межі України, а на запитання щодо статусу військовослужбовця відмовився відповідати. Спілкувався з дітьми телефоном близько шести разів. Телефонує дружині часто, бо хоче з дітьми спілкуватись, проте вона ігнорує. За останній час спілкувався з дітьми близько шести разів телефоном. Він та його матір передають дітям передачі. Відповів, що раніше відповідачка могла вдарити дітей, коли вона нервова. Він буде виховувати дітей в дусі поваги до мами.
Наголосив, що відповідачка негативно налаштовує дітей проти нього та бабусі – його мами (позивачки).
У судовому засіданні 27 липня 2026 року відповідачка просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вона жодних перешкод не чинить. Не заперечує щодо участі у вихованні дітей батьком, проте заперечує щодо участі у вихованні дітей бабусі. Заперечує, щоб позивач забирав дітей на 1-2 дні, святкові, взагалі заперечує будь-які зустрічі дітей без її присутності Не проти спілкування за допомогою технічних засобів раз на місяць. Цього часу достатньо, оскільки діти самі не хочуть спілкуватись з позивачем. Він їм постійно погане про неї говорить. Бували випадки його розмов у нетверезому стані. Підтвердила, що писала у дитячому садку заяву про те, щоб позивачу не віддавали дітей, оскільки в нього на руках були закордонні паспорти дітей. Вона хвилювалась, що позивач вивезе дітей за кордон. Повідомила, що бабуся налаштовує дітей проти неї. Бабуся постійно погано говорила про неї як про маму. Позивачка постійно каже дітям, що вони повинні говорити з нею годину, бо так вирішила опікунська рада. Діти самі не хочуть говорити з бабусею. Вона погано на них впливає. Зазначила, що, коли вона жила разом з позивачем, то він завжди слухав маму. Позивачка у Республіці Польща погрожувала відповідачці, що вона забере дітей, бо відповідачка сама не хотіла відмовитись від дітей добровільно для схеми, щоб позивач переїхав жити до Республіки Польща. Позивачі спонукали відповідачку «стати» психічно хворою» для порятунку позивача. Пригадує, що у липні-серпні 2024 року позивач виганяв її з дому і казав дітей залишити йому, закривався з дітьми в хаті, піднімав на неї руку в нетверезому стані в присутності дітей. Через поведінку позивача щодо домашнього насильства до них на її виклик приїжджала поліція, яка виявила порушення позивачем мобілізаційного законодавства, після чого його мобілізували.
Зазначила, що через поведінку позивача і його ставлення пішла з дітьми від нього. Зазначила, що вона проти спілкування позивачів з дітьми без її присутності. Подарований позивачем телефон ОСОБА_8 зараз знаходиться у Лілі. Повідомила, що ОСОБА_7 не хоче говорити телефоном з позивачем. Зазначила, що на цей час шлюб між нею та позивачем розірвано.
Також, відповідачка розповіла, що під час спільного проживання позивачка постійно дорікала на неправильну поведінку і неправильний догляд за дітьми, навчала жити. Вказала на випадок, коли ОСОБА_7 телефонувала відповідачці і казала, що бабуся їх називає «псами». Позивачка дозволяє собі у розмові з дітьми казати, що якщо б не вона садила їх на горщик, то вони й досі ходили б у памперсах. При цьому підтвердила, що не завжди відповідає на телефонні дзвінки позивачів. Вважає, що жодних перешкод позивачам у спілкуванні з дітьми не чинить і просить у позові відмовити, а лише батькові дозволити раз на місяць бачитись з дітьми у її присутності та раз на місяць спілкуватись з дітьми по телефону.
Заслухавши учасників, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, показанням свідків, суд установив наступні фактичні обставини у справі.
Відповідно до копії рішення від 25 червня 2025 року № 07/06-25, виданого Дубовецькою сільською радою Івано-Франківської області, виконавчий комітет вирішив визначити спосіб участі баби ОСОБА_4 в спілкуванні та вихованні внуків ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 23). Затвердити письмовий висновок комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради.
Згідно з копією письмового висновку комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради про встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_4 з малолітніми внуками ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено порядок спілкування бабусі ОСОБА_4 з її малолітніми внуками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме:
-один день на місяць у вихідний день в присутності мами дітей ОСОБА_2 за адресою проживання дітей: АДРЕСА_1 , з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з врахуванням погодних умов, стану дітей, режиму дня та харчування в присутності матері;
-можливість бачитись із внуками в закладах освіти, де вони навчаються та перебувають, під час проведення свят, організованих вихователями, вчителями або адміністрацією навчальних закладів;
-спілкування щовівторка з 18:00 год до 19:00 год засобами телефонного зв`язку. Рекомендовано матері ОСОБА_2 не перешкоджати бабусі ОСОБА_4 брати участь у вихованні внуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у способи, визначені цим рішенням.
Рекомендовано бабусі ОСОБА_12 під час спілкування та перебування із внуками дбати про їх позитивний емоційний та психологічний стан (а. с. 23 зворот).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції в Івано-Франківській області на адвокатський запит підтверджується, що 04 грудня 2024 року о 14:07 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , про те, що в дитячому садку № 2 «Берізка», виник конфлікт з вихователькою його дитини. Прибувши на місце події наряд поліції з`ясував, що ОСОБА_2 1996 р. н., не дає бачитись із дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_8 . Також, не дає згоди забрати їх із садка «Берізка». У заявника ОСОБА_3 відібрано заяву та пояснення щодо цього факту, яку розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Крім того, 11 серпня 2024 року о 13:56 год надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жит. АДРЕСА_2 , про те, що чоловік ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчиняє домашнє насильство. Прибувши на місце події нарядом поліції, встановлено, що у заявниці ОСОБА_2 виник конфлікт з чоловіком з приводу виховання дітей. Заявниця від написання заяви відмовилась пояснила, що шкода її фізичному та психічному здоров`ю не завдана. З ОСОБА_3 , проведено профілактичну бесіду, складено оцінку ризиків. (а. с. 24).
Відповідно до копії витягу з протоколу № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради від 21 травня 2025 року відповідна комісія вважає за доцільне: відмовити у визначенні місця проживання малолітніх дітей  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком; рекомендувати залишити проживати дітей спільно з мамою ОСОБА_2 ; попередити ОСОБА_2 про встановлену законом адміністративну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а. с. 25 зворот-26).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивач та відповідачка 09 вересня 2017 року зареєстрували шлюб (а. с. 28).
Згідно з копією довідки від 18.10.2024 в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 29). 
Відповідно до копії рішення від 25 березня 2026 року № 07/03-25, виданого Дубовецькою сільською радою Івано-Франківської області, виконавчий комітет вирішив визначити спосіб участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Затвердити письмовий висновок комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради (а. с. 66). 
Згідно з копією висновку комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради, підготовленого на виконання ухвали суду у цій справі, про встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми комісія з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради вирішила:
-зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку ОСОБА_3 та бабці ОСОБА_4 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та у вихованні і забезпеченні (утриманні) дітей;
-визначити спосіб їх участі у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних побачень з ними за місцем проживання та знаходження, можливості у вихідні та святкові дні відвідувати дітей за місцем їх проживання;
-за попередньою згодою з мамою проводити час з батьком за місцем його проживання, відвідувати з дітьми культурно-розважальні заклади, заклади відпочинку та оздоровлення;
-забезпечити можливість батьку, бабці безперешкодно спілкуватися з дітьми в телефонному режимі (а. с. 67).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка є рідною тіткою відповідачки, зазначила, що з позивачами у неї стосунки нормальні. Вони далекі родичі. Повідомила, що відповідачка жила у неї близько семи років до весілля, оскільки матір відповідачки (сестра свідка) померла. Зазначила, що позивачка ОСОБА_4 заборонила їй приходити в гості до відповідачки, не пускали свідка до дітей. Свідок, що не створювати конфліктів, змирилась, хоч відповідачка для неї як дочка, відповідно її діти для неї теж дуже близькі. У серпні 2024 року відповідачка переїхала з дітьми жити до неї, бо їх вигнала свекруха. Хотіли зробити відповідачку хворою, щоб позивач повернувся із ЗС України. Розповіла, що чула телефонну розмову позивача з дочкою ОСОБА_13 , у якій він говорив: «Ти маму не слухай, вона (нецензурне слово) ходить по підвалах». Пригадує, що коли діти жили у неї, то про тата і бабусю навіть не згадували. Зазначила, що дочка ОСОБА_7 не хоче говорити з бабусею і татом, оскільки бабуся постійно їй дорікає, що вона не так дивиться, не так заплетена тощо. Розповіла, що вона не була свідком негативного налаштування відповідачкою дітей проти батька і бабусі. Підтвердила, що діти самі не хочуть говорити з позивачами, хоч відповідачка і сприяє.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , двоюрідна сестра відповідачки і дочка свідка ОСОБА_15 , зазначила, що з відповідачкою вони жили як рідні сестри з серпня 2024 року до січня 2026 року. Вона часто доглядала за дітьми відповідачки. Пригадує, коли батько говорив з ОСОБА_13 , то погано відзивався про відповідачку, після чого ОСОБА_7 плакала. Баба казала ОСОБА_9 , що вона повинна годину з нею говорити, проте діти не хочуть, оскільки такі розмови викликають у них негативні емоції. Відповідачка не налаштовує дітей проти батька та бабусі. Підтвердила, що під час розмов з позивачами діти постійно чують докори про неправильно заплетене волосся, про те, що вони не туди дивляться під час розмови тощо.
На запитання суду свідок повідомила, що близько двох тижнів тому телефонував позивач і відповідачка кликала дітей до телефону, проте вони не хотіли розмовляти з батьком.
З огляду на вік дітей (5 та 7 років) та з метою уникнення їхнього психологічного травмування, суд дійшов висновку про відсутність необхідності їхнього допиту у межах судового провадження.
Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).
У статті 153 СК України закріплено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).
Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Частиною першою статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Частина друга статті 159 СК України передбачає, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (постанова Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 752/24353/20).
Щодо вимоги позивачів про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми та в участі у їхньому вихованні, то суд дійшов висновку про їх задоволення, з огляду на таке.
Як передбачено викладеними вище положеннями СК України позивачі у справі, як батько і баба дітей, мають право на спілкування з дітьми та на участь у їхньому вихованні.
Досліджені у справі письмові докази та пояснення сторін дають суду підстави для висновку про те, що відповідачка все ж створює перешкоди позивачам у спілкуванні з дітьми та в участі у їхньому вихованні.
Такого висновку суд дійшов на підставі зафіксованого органами поліції факту звернення батька, результатів процедури вирішення відповідного спору за допомогою органу опіки і піклування, пояснень самої відповідачки про її заборону надавати дітей батькові у дитячому садку, ігнорування дзвінків позивачів тощо. 
При цьому суд ураховує, що відповідачка категорично заперечує проти будь-якої участі позивачки як баби у спілкуванні з дітьми і участі у їхньому вихованні. Своєю чергою при рівності прав батьків щодо участі у вихованні дітей відповідачка погоджується лише на те, щоб позивач бачив дітей 1 раз на місяць стільки ж спілкувався з ними телефоном.
Отже, суд дійшов висновку, що права позивачів як батька і баби дітей порушуються відповідачкою шляхом створення перешкод у спілкуванні з дітьми та її вихованні і такі перешкоди підлягають усуненню у спосіб зобов`язання відповідачки їх не чинити.
Щодо вимог позивачів про встановлення способу їхньої участі у вихованні дітей, то суд дійшов висновку про їх часткове задоволення з урахуванням наступного.
Згідно з положеннями частин першої третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
З урахуванням приписів статей 157 та 159 СК України, зважаючи, що питання виховання дітей батьками і бабою спільно не вирішено, виходячи з того, що висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Дубовецькою сільською радою Івано-Франківської області від 25 березня 2026 року № 07/03-25, стосовно способу участі позивачів у вихованні дітей не забезпечує позивачам можливість реалізації їхніх сімейних прав через поведінку відповідачки, суд дійшов висновку про необхідність визначення наступного способу участі позивачів у спілкуванні з дітьми та участі у їхньому вихованні.
Для батька ОСОБА_3 :
1. Побачення у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 в рекреаційних зонах, зонах дитячого дозвілля або за місцем проживання дітей за таким графіком:
а) щосереди протягом однієї години у період з 17:00 до 20:00;
б) щосуботи протягом двох годин у період з 13:00 до 18:00;
в) щонеділі протягом двох годин у період з 13:00 до 18:00;
г) щороку 05 жовтня протягом двох годин у період з 14:00 до 19:00 із дочкою ОСОБА_5 (День народження);
ґ) щороку 21 серпня протягом двох годин у період з 14:00 до 19:00 із сином ОСОБА_6 (День народження).
2. Спілкування за допомогою інтернет-зв`язку та мобільного зв`язку (у тому числі через відеозв`язок) у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 щовівторка, щочетверга та щосуботи протягом 15 хвилин у період з 17:00 до 20:00.
Для баби ОСОБА_4 : 
1. Побачення у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 в рекреаційних зонах, зонах дитячого дозвілля або за місцем проживання дітей за таким графіком:
а) кожну першу суботу місяця і третю неділю місяця протягом однієї години у період з 10:00 до 13:00;
б) щороку 06 жовтня протягом однієї години у період з 15:00 до 19:00 із внучкою ОСОБА_5 (день, наступний після Дня народження);
ґ) щороку 22 серпня протягом однієї години у період з 15:00 до 19:00 із внуком ОСОБА_6 (день, наступний після Дня народження).
2. Спілкування за допомогою інтернет-зв`язку та мобільного зв`язку (у тому числі через відеозв`язок) у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 щоп`ятниці протягом 15 хвилин у період з 17:00 до 20:00.
Визначаючи такі способи участі позивачів у спілкуванні з дітьми та участі у їхньому вихованні, суд ураховує висновок органу опіки та піклування, вік дітей, особливості їхнього розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, а також сімейні стосунки, які склалися між сторонами у справі та дітьми з позивачами.
З досліджених у справі обставин, які оцінено в комплексі, за внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що психоемоційний зв`язок дітей з батьком та бабою на цей час на низькому рівні, зокрема в силу рідких зустрічей, перебування позивачів за кордоном, у тому числі батька постійно.
При цьому наявність між сторонами конфліктних відносин та непривітних стосунків не може бути підставою для усунення батька і баби від спілкування та виховання дітей, а відповідачка не надала суду належних і достатніх доказів на підтвердження того, що позивачі несуть загрозу для дітей та їхнє спілкування суперечить інтересам дітей.
Показання свідків про докори позивачів на адресу дітей про неохайний, на їхню думку, вигляд та неправильну, на їхню думку, поведінку дітей, суд сприймає як оціночні і як спосіб участі позивачів у вихованні дітей, а не як загрозу для нормального розвитку дітей.
Своєю чергою, визначаючи способи участі у вихованні дітей кожного з позивачів, суд на підставі приписів ч. 1 ст. 151 СК України про переважне право саме батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини дійшов висновку про необхідність надати батькові більш широкі можливості для реалізації його сімейних прав та обов`язків, у порівнянні з бабою дітей.
Також, суд ураховує, що діти до батька ставляться більш прихильно, ніж до баби.
У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 вказано, що законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється у: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд не вирішив заявлений у справі спір з урахуванням вказаних вище норм права, порушив принцип правової визначеності, оскільки не визначив способи участі позивача у вихованні внука (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 711/8611/20 (провадження № 61-9806св22) враховано інтереси малолітніх дітей та конкретні обставини справи, визначено порядок спілкування баби з онуками, оскільки це забезпечує якнайкращі інтереси дітей.
Виходячи виключно з найкращих інтересів дітей, зважаючи на їхній вік, суд вирішив, що спілкування дітей з позивачами протягом 15 хвилин є достатнім для позивачів, а головне – необтяжливим для самих дітей, яким у такому віці складно вести довготривалі телефонні розмови чи розмови через відеозв`язок.
При цьому, визначаючи не конкретну годину такого спілкування телефоном, а протягом певного проміжку часу, суд ураховує, що далеко не завжди є об`єктивна можливість для відповідачки забезпечити реалізацію виконання судового рішення у конкретно визначений час. Вочевидь, що позивачі попередньо у межах відповідного проміжку часу повинні погодити з відповідачкою конкретний час спілкування з дітьми.
Те саме стосується й особистих зустрічей позивачів з дітьми протягом двох (однієї) годин. Такі необхідно організовувати сторонам за попереднім погодженням конкретного часу у межах визначених судом днів і періоду часу.
Відмовляючи у позові в частині надання можливості позивачам забирати дітей за місцем їхнього проживання без присутності матері, а також в частині зустрічей з дітьми без матері, суд виходить з того, що діти є малолітніми і у них за останні два роки об`єктивно втрачено психологічний зв`язок з позивачами й особиста прихильність до них. Таким чином, відповідні зустрічі без участі матері, на переконання суду, об`єктивно можуть призвести до травмування дітей.
Також, суд вважає за можливе роз`яснити, що після зміни обставин, налагодження психоемоційного контакту позивачів з дітьми, батько та баба не позбавлені права змінити способи участі у вихованні дітей.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність фактичних і правових підстав для часткового задоволення позову шляхом зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дітьми та участі у їхньому вихованні, а також шляхом встановлення способів участі позивачів у вихованні дітей.
На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як десять днів.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради, про участь у вихованні дітей задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку дітей ОСОБА_3 та бабі дітей ОСОБА_4 у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у їх вихованні.
Визначити для батька ОСОБА_3 наступні способи участі у вихованні дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,:
1. Побачення у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 в рекреаційних зонах, зонах дитячого дозвілля або за місцем проживання дітей за таким графіком:
а) щосереди протягом однієї години у період з 17:00 до 20:00;
б) щосуботи протягом двох годин у період з 13:00 до 18:00;
в) щонеділі протягом двох годин у період з 13:00 до 18:00;
г) щороку 05 жовтня протягом двох годин у період з 14:00 до 19:00 із дочкою ОСОБА_5 (День народження);
ґ) щороку 21 серпня протягом двох годин у період з 14:00 до 19:00 із сином ОСОБА_6 (День народження).
2. Спілкування за допомогою інтернет-зв`язку та мобільного зв`язку (у тому числі через відеозв`язок) у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 щовівторка, щочетверга та щосуботи протягом 15 хвилин у період з 17:00 до 20:00.

Визначити для баби ОСОБА_4 наступні способи участі у вихованні дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,: 
1. Побачення у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 в рекреаційних зонах, зонах дитячого дозвілля або за місцем проживання дітей за таким графіком:
а) кожну першу суботу місяця і третю неділю місяця протягом однієї години у період з 10:00 до 13:00;
б) щороку 06 жовтня протягом однієї години у період з 15:00 до 19:00 із внучкою ОСОБА_5 (день, наступний після Дня народження);
ґ) щороку 22 серпня протягом однієї години у період з 15:00 до 19:00 із внуком ОСОБА_6 (день, наступний після Дня народження).
2. Спілкування за допомогою інтернет-зв`язку та мобільного зв`язку (у тому числі через відеозв`язок) у вільний від навчання та занять час дітей в присутності матері ОСОБА_2 щоп`ятниці протягом 15 хвилин у період з 17:00 до 20:00.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 06 серпня 2026 року.

Учасники справи:
позивач –  ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
позивачка –  ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
відповідачка –  ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради, місцезнаходження: площа Незалежності, 2, с. Дубівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область.

Суддя | Микола МЕРГЕЛЬ