Дата документу 03.08.2026 | Справа № 554/10697/26
| Провадження № 3/554/1239/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Лизенко А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року притягалася: 

- 11 березня 2025 року постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (постанову судді місцевого суду залишено без змін постановою судді Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року);
- 14 липня 2026 року постановою серії ЕНА № 7548633 за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2026 року, приблизно о 14:17 год, у м. Полтаві по вул. Алмазній, 3 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом FORD KUGA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість, але від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, правопорушення вчинене повторно протягом року, оскільки притягувалася до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінетом Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи завчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою місця проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки не суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надала.
Також під час оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 останній під відеозапис працівники поліції повідомили про дату, час та місце розгляду справи в Шевченківському районному суді міста Полтави. Крім того, на сайті Шевченківського районного суду міста Полтави завчасно розміщуються списки розгляду справ.
За таких обставин, суддя вважає, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду цієї справи.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов до таких висновків.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з пунктами 6, 7 вищевказаного розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я) .
За наявними матеріалами справи слідує, що водій ОСОБА_1 не дотрималася вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Виходячи з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом, підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 719249 від 14 липня 2026 року (далі - Протокол) відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а. с. 1, 2), що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений уповноваженими на те посадовими особами, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; від ознайомлення, підписання та отримання копії цього протоколу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відмовилася; водночас їй роз`яснені права та обов`язки та повідомлено про дату, час і місце розгляду справи в Шевченківському районному суді міста Полтави, під відеозапис (відеозапис нагрудного відеореєстратора № 470718, хронометраж: 15:11:11 – 15:12:00 год); суддя констатує, що фактичні обставини події правопорушення у Протоколі конкретизовано, викладено у належній процесуальній формі, вказано необхідну та вичерпну інформацію, а під час складання такого Протоколу істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було; 
- доданою до протоколу від 14 липня 2026 року відповідною карткою обліку адміністративного правопорушення (витяг з підсистеми “Адмінпрактика” ІКС ІПНП) а. с. 3;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що складено о 14:30 год 14 липня 2026 року, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у водія ОСОБА_1 виявлені такі ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість (а. с. 4);
- дослідженими в судовому засіданні даними відеозаписів з нагрудної камери патрульного поліцейського № 470718, а також відеореєстратора службового автомобіля поліції у їх сукупності, що зафіксовані на технічному носії інформації та долучені до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 12), а також матеріалами справи у їх сукупності. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дослідив увесь обсяг відеозаписів з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) патрульної поліції та службового автомобіля поліції.
Згідно із вказаними відеозаписами об`єктивно підтверджуються, зокрема, рух транспортного засобу марки FORD KUGA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору по проїзній частині вулиці та момент його зупинки на території за адресою: вул. Алмазна, 3, м. Полтава (відеозаписи реєстратора службового автомобіля поліції, файли під назвами: "video_2026-0714-143637_27_AR_O_N_89878.mp4", "video_2026-0714-143945_54_AR_O_N_25161.mp4", хронометраж: 14:17:31 – 14:17:40), під керуванням ОСОБА_1 , яка після зупинки вказаного транспортного засобу вийшла з нього, відчинивши дверцята з переднього водійського місця автомобіля (так само відеозаписи реєстратора службового автомобіля поліції, хронометраж: 14:17:57 – 14:18:23), та особу ОСОБА_1 встановлено працівниками поліції згідно бази даних УКС ІПНП; також підтверджується факт відмови ОСОБА_1 , як водія, яка керувала вищевказаним транспортним засобом, від проходження процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в лікаря-нарколога в установленому законом порядку, при цьому вимогу пройти такий огляд працівник поліції висловлював ОСОБА_1 неодноразово протягом тривалого часу.
Зокрема, в ході спілкування із водієм ОСОБА_1 у працівника поліції капітана поліції Єрмака В. Є. виникла підозра щодо перебування останньої у стані наркотичного сп`ягніння і про ознаки якого (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) він повідомив ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.
Надалі поліцейський з покликанням на п. 2.5 ПДР України запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, а саме у КП “Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради” (за адресою: вул. Медична, 1, м. Полтава). Вимоги пройти такий огляд працівник поліції висловлював ОСОБА_1 неодноразово протягом тривалого часу, а також роз`яснив їй наслідки відмови від проходження огляду (відеозаписи з нагрудної камери патрульного поліцейського № 470718, хронометраж: 14:38:57 – 14:40:15, 14:47:00 – 14:48:35). Однак неодноразові вимоги поліцейського про проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 свідомо проігнорувала, чим фактично відмовилася від такого огляду.
У зв`язку з цим працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Як зазначалося вище, диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Встановлено, що згідно з постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 11 березня 2025 року у справі № 554/2154/25 ОСОБА_1 притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а. с. 6-7). 
Вказана постанова судді місцевого суду залишена без змін постановою судді Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року (а. с. 8-9).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується повторне протягом року вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже, за таких обставин її дії за ознакою повторності кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, з покликанням на порушення нею як водієм вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
При цьому об`єктивних причин для відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння з боку ОСОБА_1 суддя протягом розгляду цієї справи не встановив. На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 своєю поведінкою, діями та висловлюваннями в категоричній формі, добровільно та свідомо продемонструвала невиконання вимоги, передбаченої п. 2.5 ПДР України, яку працівник поліції правильно розцінив як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Також на відеозаписах, наданих до суду, зафіксовано, що в день події ОСОБА_1 не заперечувала факту керування нею транспортним засобом, автомобілем FORD KUGA, реєстраційний номер “АБВГДЕЄЖ”, приблизно о 14:17 год, у м. Полтаві по вул. Алмазній, 3. Водночас матеріали Протоколу таких заперечень особи або ж протилежних вищезазначеним висновкам відомостей не містять.
Таким чином, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини повністю узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими суддею, а саме щодо факту відмови особи, яка керує транспортним засобом - ОСОБА_1 , пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`ягніння в медичному закладі. 
Будь-які фактичні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність наданих відеозаписів, в матеріалах справи відсутні. Не встановлено таких і під час розгляду справи.
Відомості наведених відеозаписів дозволяють судді констатувати відсутність істотних процесуальних порушень під час зупинки транспортного засобу, виявлення ознак наркотичного сп`яніння, висловлення вимоги особі пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння та відповідних процесуальних дій під час оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас суддя вважає, що незначні процесуальні порушення не впливають на наявність вини особи у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, оскільки з відеозапису фіксації є очевидним, що рівень суттєвості таких порушень є недостатнім для спростування висновку про наявність свідомої фактичної відмови особи від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в лікаря-нарколога у встановленому чинним законодавством порядку.
Вищезазначені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суддя визнає належними, допустимими, і такими, що поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, що вчинене повторно протягом року, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 719249 від 14 липня 2026 року.
Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами.
Відповідно до наявних у справі відомостей, особу ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів Протоколу було встановлено згідно з даними бази ІКС ІПНП, та згідно з відомостями Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримувала посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 09.11.2001 категорії “В” (а. с. 11).
Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодилася нести встановлену відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Водночас із вищевказаних судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 на день події інкримінованого їй правопорушення та станом на час розгляду цієї справи позбавлена права керування транспортними засобами на строк 1 рік. З цього приводу суддя зазначає про таке.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у свої постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 зробила висновок про те, що правова природа покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Крім того, приписи статті 30 КУпАП не перешкоджають застосуванню судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.
Таким чином, вирішуючи питання щодо накладення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суддя враховує положення ст. 30 КУпАП, а також правовий висновок Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні правопорушення суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Суддя наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2023 року № 702/301/20).
За цих обставин, суддя вважає можливим застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Більше того, ОСОБА_1 , як водій, безперечно обізнана про категоричну заборону керування транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння.
Керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким і надзвичайно серйозним порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки такого діяння. Зокрема, водій у стані алкогольного сп`яніння становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе особисто, та власності третіх осіб.
Згідно з вимогами ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з реєстраційної картки обліку адміністративного правопорушення (витягу з ІКС “ІПНП” підсистеми “Адмінпрактика” а. с. 3), сформованої на основі бази даних Реєстру МВС, вбачається, що транспортний засіб марки FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 . 
Згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14 липня 2026 року вказаний транспортний засіб відповідно до ст. 265-2 КУпАП оглянуто і тимчасово затримано для зберігання на спеціальному майданчику, стоянці у зв`язку із наявністю підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені ч. 2 ст. 130, ч. 1 ст. 121-3, ч. 4 ст. 126 КУпАП, та на підставі ст. 36 Закону України “Про виконавче провадження”. Транспортний засіб для його переміщення прийняв ПП “Приходько”; зовнішній вигляд транспортного засобу описано в акті та зафіксовано на відеозаписі нагрудного відео реєстратора № 469253; транспортний засіб на тимчасове зберігання у с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області прийняв мол. інспектор ГУНП Мильченко А. О. (а. с. 10).
Однак, враховуючи вид і розмір основного та обов`язкового додаткового адміністративних стягнень, передбачених санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, та в межах наданих законом дискреційних повноважень, суддя вважає, що у такому випадку накладення на ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу становитиме невиправданий і надмірний особистий тягар для такої особи, через що не відповідатиме меті, визначеній ст. 23 КУпАП.
Крім того, суддя враховує, що згідно з відомостями, що надані УПП в Полтавській області, накладений на ОСОБА_1 відповідно до судових рішень від 11.03.2025 та 26.09.2025 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, штраф у розмірі 17000,00 грн не сплачено, а отже відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП такий штраф підлягає стягненню в подвійному розмірі; крім того, на ОСОБА_1 постановою поліцейського від 14.07.2026 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП накладено штраф у розмірі 20400,00 грн, відомості про сплату якого в матеріалах справи також відсутні (а. с. 3, 5).
Так, особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначене адміністративне стягнення, необхідне й достатнє для її виховання та запобігання нових правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, накладене судом стягнення повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх суспільної шкідливості та обставинам, що впливають на визначення стягнення.
Враховуючи фактичні обставини цієї справи, суддя вважає, що накладення додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу може призвести до неправомірного втручання в гарантоване ст. 41 Конституції України право особи володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, створивши для неї особистий та надмірний тягар, а також вплинути на права і законні інтереси членів її сім`ї чи близьких осіб.
У рішенні по справі “О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства” (29 червня 2017 року), Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у справі “Ізмайлов проти росії” (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити “особистий надмірний тягар для особи”. Також у справах “Бакланов проти росії” та “Фрізен проти росії” Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Враховуючи викладене, суддя вважає, що в цій справі до ОСОБА_1 недоцільно з точки зору пропорційності застосовувати додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, яке за ч. 2 ст. 130 КУпАП також не є обов`язковим.
Тому, суддя вважає не застосовувати до правопорушниці додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, який є у приватній власності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Отже, керуючись законом, суддя вважає, що за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення до неї необхідно застосувати основне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Своєю чергою, за відритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень останнім відомим судовим рішенням про позбавлення права керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 , яке ухвалене до подій за протоколом про адміністративне правопорушення, що становить предмет цього розгляду, є постанова судді Шевченківського районного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року у справі № 554/2154/25, згідно з якою ОСОБА_1 , в тому числі, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік (постанова залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26.09.2025).
Таким чином, вказана постанова набрала законної сили 26 вересня 2026 року.
За наведених обставин, станом на день ухвалення постанови у цій справі адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за попередньою постановою судді не відбуте ОСОБА_1 на строк, що дорівнює 1 (одному) місяцю 24 (двадцяти чотирьом) дням.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Таким чином, загальний строк додаткового адміністративного стягнення у цій справі необхідно визначити ОСОБА_1 з урахуванням вищевказаної невідбутої нею частини попереднього стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами, тобто на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць 24 (двадцять чотири) дні.
На думку судді, саме таке адміністративне стягнення у цій справі відносно ОСОБА_1 відповідатиме меті виховання її як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 665,60 грн.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 належить до категорії осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, так само будь-яких відомостей про те, що вона звільнена від сплати судового збору, а відтак, з неї необхідно стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 40-1, 276-280, 283-285, 317-1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу;
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднати невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 11 березня 2025 року (залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року) та накласти на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп. в дохід держави (стягувач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; місцезнаходження: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць 24 (двадцять чотири) дні, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за наступними реквізитами:
Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795.
Реквізити для зарахування судового збору до державного бюджету:
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: *;101; Судовий збір, стягнутий на користь держави, за рішенням №».
Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення судового збору: протягом трьох місяців.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) грн 00 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Лизенко