Справа № 692/647/26
Провадження № 2/692/622/26
16.07.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №15725-01/2025, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 6100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Товариство свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Проте, відповідач не виконав умов кредитного договору.
19.06.2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №19062025 відповідно до якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №15725-01/2025 від 08.01.2025 року.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 17690,00 грн., а саме:
-6100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;
-3294,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;
-0,00 грн. заборгованість за комісією;
-8296,00 грн. заборгованість за штрафом.
Позивачем відповідачу було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 05.05.2026 року.
Ухвалою суду відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзив та заперечень щодо спрощеного позовного провадження суду не надав.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
08.01.2025 року ОСОБА_1 підписала заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, в якій вказав свої анкетні дані, місце проживання, мету отримання кредиту, номер картки та історію кредитування в фінансовій установі.
Відповідно до копії договору про надання фінансового кредиту №15725-01/2025 від 08.01.2025 року, між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту, відповідно до п.1.1. товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 08.01.2025, кінцева дата погашення кредиту 07.05.2025 року. Згідно п. 1.4 процентна ставка складає 0,90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 610,00 грн. Згідно п. 1.6. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-74хх-хххх-8992. Розділом 2 договору передбачений порядок укладання договору, де в п. 2.1. вказано, що перед укладанням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта та порядок дій клієнтом в процесі оформлення кредитного договору. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції.
До даного договору додано паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення, додаток №1 до договору, а саме графік платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Згідно з п.7.1. договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторонами протягом строку вказаного в п.1.2. договору.
Відповідно до Розділу 8 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» вбачається, що даний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом Y299, окрім того зазначено його ПІБ, дані паспорта, РНОКПП, адреса, номер платіжної картки.
Довідкою про ідентифікацію виданою ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №15725-01/2025 від 2025-01-08 ідентифікований товариством акцептом договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора)- Y399, час відправки ідентифікатора позичальнику: 2025-01-08, та зазначено номер телефону на який було відправлено ідентифікатор.
Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне.
Згідно договору факторингу №19062025 від 19.06.2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір, відповідно до п.1.1. на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги ( права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). До даного договору додано акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників. З витягу з реєстру боржників вбачається, що під №3806 значиться боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості за кредитним договором №15725-01/2025 від 08.01.2025 складає 17690,00 грн. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, перехід права вимоги до позивача підтверджується доданим до позову договором факторингу та реєстром боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором №15725-01/2025 від 08.01.2025 року в розмірі 17690,00 грн., а саме:
-6100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;
-3294,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;
-0,00 грн. заборгованість за комісією;
-8296,00 грн. заборгованість за штрафом.
Перерахування коштів відповідачу за кредитним договором підтверджується листом iPay.ua сервіс онлайн платежів на адресу ТОВ «Стар файненс груп» №3426_260217121018 від 17.02.2026 року, в якому зазначено, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надають послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, відповідно до якого було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар файненс груп»: 08.01.2025 00:35:02 на суму 6100,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 618086060, призначення платежу: зарахування 6100 грн. на карту НОМЕР_1 .
Отже, суд вважає, що заборгованість за наданим тілом кредиту підтверджується матеріалами справи, не заперечується відповідачем, а тому розмір заборгованості за тілом кредиту суд вважає доведеним.
Щодо розміру заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1.1. товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 08.01.2025, кінцева дата погашення кредиту 07.05.2025 року. Згідно п. 1.4.1 денна процентна ставка складає 0,98 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного п.1.2. договору. Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування зазначеного в п.1.2. починаючи з дня надання кредиту клієнту. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за договором нараховувалися в межах строку визначеного в п. 1.2. договору.
Проте, нарахований штраф у сумі 8296,00 грн. не підлягає стягненню, так як відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №15725-01/2025 від 08.01.2025, відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено оплати по штрафу в розмірі 3904,00 грн. Враховуючи, що позичальник звільнена від обов`язку сплати штрафу за невиконання договору, а тому суд вважає, що дану суму необхідно зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками. Таким чином, з урахуванням сплаченої суми, заборгованість за відсотками погашена (3904,00 грн. – 3294,00 грн. = 610,00 грн.), а решта суми в розмірі 610,00 грн. суд зараховує в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. (6100,00 грн. - (3904,00 грн. – 3294,00 грн.) = 5490,00 грн. 
Окрім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року з адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №9 наданих послуг від 10.04.2026 року, детальним описом наданих послуг до Акту №9 від 10.04.2026 року, ордер на надання правничої допомоги від 02.07.2025.
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);  2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);  3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) у п.39-44, 47 суд зазначив, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи; із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства; відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення; зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів; при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України); тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони; принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат понесену позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує постанову Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України) У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 31,03 %, відповідно загальні судові витрати складають (2662,4 грн.+8000 грн.)/100Х31,03% = 3308,54 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273,280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №15725-01/2025 від 08.01.2025 року у сумі 5490 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати у сумі 3308 гривень 54 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий