ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1579/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:
від позивача – Лук`яненко Г.О. – адвокат,
від відповідача – Виштак Ю.М. за довіреністю,
від третьої особи – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго", м. Сміла, Черкаський район, Черкаська область
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква, м. Біла Церква
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Смілянська міська рада
про стягнення 20 719, 27 грн,
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси Міністерства оборони України (КЕВ міста Черкаси) про стягнення 15 336,69 грн заборгованості за теплову енергію, втрат від інфляції в розмірі 4 219,15 грн, 3 % річних у розмірі 935,37 грн, пені у розмірі 279,65 грн та відшкодування понесених судових витрат. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, задовольно клопотання Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 12.02.2026. 5. Залучено до участі у справі № 925/1579/25 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Смілянську міську раду.
02.01.2026 представник відповідача через систему “Електронний суд” подав відзив на позовну заяву в якому заперечив обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. 
Позивач зазначає, що КЕВ міста Черкаси є правонаступником КЕВ міста Біла Церква. Однак згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси є новоствореною юридичною особою, яка зареєстрована 30 червня 2022 року та не являється правонаступником КЕВ міста Біла Церква. 
Відповідно до отриманого витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 відсутні відомості про права власності та інші речові права. Тобто Міністерство оборони України не являється власником зазначеного житла. Ні КЕВ міста Черкаси, ні КЕВ м. Біла Церква не мають права оперативного управління житлом. Отже не можуть нести витрати, пов`язані з утриманням квартири. Квартира по цей час знаходиться у власності Смілянської міської ради. Як випливає з доказів, наданих КП "Смілакомунтеплоенерго", а саме лист до міського голови м. Сміла від 05.03.2025 №258, власником квартири є Смілянська міська рада. Згідно розрахунку за спожиті послуги перед КП "Смілакомунтеплоенерго" за період з жовтня 2021 року по квітень (вересень) 2022 року по квартирі №143 сума заборгованості складає 15537,12 грн, з яких: спожито Гкал - 15135,42 грн, абонентське обслуговування – 201,70 грн. Зазначений період відносився до повноважень КЕВ міста Біла Церква.
Від КЕВ міста Біла Церква до КЕВ міста Черкаси квартира АДРЕСА_1 не передавалась ні на праві оперативного управління, ні на праві господарського відання.
КЕВ міста Черкаси не має права оперативного управління зазначеним житлом, отже не може нести витрати на його утримання. 
Також зазначено, що КЕВ міста Черкаси є неналежним відповідачем у даній справі адже не являється правонаступником КЕВ міста Біла Церква МОУ.
06.01.2026 представник позивача через систему “Електронний суд” подав відповідь на відзив на позовну заяву в якому спростовує заперечення відповідача зазначаючи таке. 
Згідно з Указами Президента України від 01.07.1993 року №240 «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців та членів їх сімей» та від 16.10.1993 № 468/93 «Про додаткові заходи щодо сприяння у будівництві житла військовослужбовцям», згідно договорів 1-3 від 25.05.1999 на дольову участь у будівництві житла між виробничо-будівельним підприємством «Сільбуд – Інвест» і ВАТ «Смілянський машзавод», із залученням інвестиційних коштів Міністерства Оборони України та Служби Безпеки України здійснювалось будівництво житла в будинку АДРЕСА_2 . За результатами будівництва для потреб Міністерства Оборони України (військова частина НОМЕР_1 ) розподілено – 50 квартир, для потреб Служби Безпеки України – 4 квартири. 
Згідно з актом узгодження переліку квартир та уточненого адресного переліку квартир, які передавалися ВБП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в будинку АДРЕСА_2 , за умовами договору №9-1-0-11д від 19.05.2000 та додаткової угоди №2 від 08.12.2000 до договору, військовій частині НОМЕР_1 передано, зокрема, і квартиру АДРЕСА_3 за зазначеною вище адресою. 
Згідно з відповіддю ВК Смілянської міської ради № 1159/02-50 від 11.03.2025, квартира АДРЕСА_1 є власністю Міністерства оборони України. 
03.08.2006 Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 1081, якою затверджено порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі –Порядок). 
Згідно з п. 2 Порядку, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. 
Відповідно до п. 8 Порядку, житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом. Аналогічне положення містить п.3 розділу ІІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України № 380 від 31.07.2018 .
За клопотанням квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України, рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19.11.2009 за №758, квартиру АДРЕСА_1 було визнано службовою квартирою Міністерства оборони України. За положеннями п.10 Порядку, оперативний облік службових житлових приміщень ведеться у військовій частині та квартирно-експлуатаційному органі. Аналогічне положення містить п.11 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України № 380 від 31.07.2018, зокрема, службові житлові приміщення, службова жила площа, обліковуються у військовій частині та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у книзі обліку службових жилих приміщень. 
Щодо правонаступництва КЕВ міста Черкаси.
У 2021-2022 роках узагальнений облік осіб (військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби у запас), що потребують поліпшення житлових умов та контроль за використанням житлового фонду, відповідно до положення затвердженого наказом сил логістики ЗСУ № 254 від 30.06.2021, у Фастівському, Білоцерківському, Миронівському, Кагарлицькому, Сквирському, Богуславському, Тетіївському, Маньківському, Жашківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському, Городищенському, Черкаському, Золотоніському, Смілянському, Драбівському, Канівському, Чигиринському районах, Черкаської та Київської областей здійснював квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква (КЕВ м. Біла Церква). Відповідно до Наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України № 166 від 13.07.2022 «Про передачу фондів та територій військових містечок», прийнято рішення здійснити передачу від квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси фондів та територій військових містечок Звенигородського, Золотоніського, Смілянського та Черкаського районів, які знаходяться в зоні відповідальності квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква. Тобто наразі квартирно-експлуатаційний відділ м. Черкаси є правонаступником квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, і відповідно майно, що було закріплене на праві оперативного управління за КЕВ м. Біла Церква, в т. ч. і службова квартира АДРЕСА_1 , перейшло до відання квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси Міністерства оборони України. 
Правонаступництво квартирно-експлуатаційним відділом м. Черкаси квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква встановлено в справі № 925/623/22. 
12.01.2026 представник відповідача через систему “Електронний суд” подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив таке. 
КЕВ міста Черкаси було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.07.2022, як новостворена юридична особа без права правонаступництва. З балансу КЕВ м. Біла Церква на баланс КЕВ міста Черкаси житловий фонд не передавався, про що свідчить довідка про балансовий облік КЕВ міста Черкаси. Тому, на думку відповідача, твердження КП «Смілакомунтеплоенерго», що саме за КЕВ міста Черкаси закріплено право оперативного управління за квартирою АДРЕСА_1 , та про наявність обліку зазначеної квартири на балансі установи є безпідставним. 
Квартира АДРЕСА_1 надавалась військовослужбовцю ОСОБА_1 за клопотанням саме КЕВ м. Біла Церква від 27.07.2022 № 1733. Тобто повноваження щодо контролю за обліком осіб, що потребують поліпшення житлових умов, не було передано КЕВ міста Черкаси на час виникнення заборгованості. 
Позивач посилається на договори про дольову участь у будівництві 1-3 від 25.05.1999, №9-1-0-11д від 19.05.2000, та акт узгодження переліку квартир та уточненого адресного переліку квартир, які передавались військовій частині НОМЕР_1 , при цьому не надавши ці документи для аналізу. Відповідач вважає, що застосувати для встановлення права оперативного управління КЕВ міста Черкаси на житло на підставі зазначених договорів не можливо, оскільки установа створена тільки в липні 2022 року і не є правонаступником ні військової частини НОМЕР_1 , ні КЕВ міста Біла Церква. 
Положенням про квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, наказом Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» в жодному разі не закріплюється право на розпорядження володіння та користування службовим житлом, та відповідно проведення розрахунків за комунальні послуги за КЕВ, а лише обов`язок ведення обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, та контроль за вивільненням службових жилих приміщень (службової жилої площі) покладається на командирів військових частин та начальників КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, в зоні відповідальності, отже відноситься до повноважень КЕВ міста Черкаси. 
Міністерством оборони України як головним розпорядником бюджетних коштів не передбачено такої статті витрат як оплата комунальних послуг в службових квартирах для квартирно-експлуатаційних органів. 
КЕВ міста Черкаси зобов`язаний забезпечувати комунальними послугами тільки військові частини, як юридичні особи, в межах своєї зони відповідальності, а не сплачувати послуги спожиті в службових квартирах. Позивачем не доведено підстав для стягнення заборгованості саме з КЕВ міста Черкаси. 
Ухвалою від 12.02.2026 Господарський суд Черкаської області ухвалив за ініціативою суду здійснювати подальший розгляд справи № 925/1579/25 за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 11 годин 30 хвилин 07 квітня 2026 року; зобов`язав відповідача надати суду копію Наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України № 166 від 13.07.2022 “Про передачу фондів та територій військових містечок”, зобов`язав квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква (09117, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, 1, ЄДРПОУ 08167863) надати суду копію Наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України № 166 від 13.07.2022 “Про передачу фондів та територій військових містечок”.
10.03.2026 через підсистему "Електронний суд" представник відповідача подав копію Наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України № 166 від 13.07.2022 “Про передачу фондів та територій військових містечок”.
17.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача на належного відповідача, в якому просить суд замінити первісного відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси Міністерства оборони України (КЕВ міста Черкаси), на належного відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква (09117, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, 1, ЄДРПОУ 08167863) у справі № 925/1579/25.
В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до Наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України № 166 від 13.07.2022 “Про передачу фондів та територій військових містечок” від квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси здійснено передачу фондів та територій військових містечок Звенигородського, Золотоніського, Смілянського, Черкаського районів, які знаходилися в зоні відповідальності квартирно експлуатаційного відділу м. Біла Церква, відповідно до вимог керівних документів Міністерства оборони України, згідно з Переліком військових містечок Звенигородського, АДРЕСА_4 районів, визначених у додатку 1 до наказу.
З додатку 1 до наказу командувача Сил логістики Збройних Сил України № 166 від 13.07.2022 є можливість встановити, що передача від КЕВ м. Біла Церква до КЕВ м. Черкаси стосувалась військових містечок та земельних ділянок Звенигородського, Золотоніського, Смілянського, Черкаського районів, які знаходяться в зоні відповідальності КЕВ м. Біла Церква. Перелік не містить даних щодо передачі КЕВ м. Черкаси майна (квартир), що було закріплене на праві оперативного управління за КЕВ м. Біла Церква, тому це майно (в т.ч. і службова квартира №143 по вул. Трипільській, 7 в м. Сміла, Черкаської області) так і залишилось перебувати на балансі оперативного управління у КЕВ м. Біла Церква. 
Ухвалою від 09.04.2026 Господарський суд Черкаської області замінив первісного відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси Міністерства оборони України (КЕВ міста Черкаси), на належного відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква (09117, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, 1, ЄДРПОУ 08167863). Відклав підготовче засідання на 10 год. 40 хв. 29 квітня 2026 року.
21.04.2026 від позивача надійшла заява в порядку ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що  позивач по справі вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 15 296,35 грн за послуги з постачання теплової енергії (15 134,99 грн за тепло та 161,36 грн за абонентське обслуговування), 4 211,01 грн втрати від інфляції, 932,99 грн - 3% відсотки річних, 278,92 грн - пені.
28.04.2026 від представника позивача на виконання ухвали суду надійшла заява як доказ надсилання позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.
28.04.2026 від представника відповідача надійшла заява в якій останній просив перенести підготовче засідання та надати термін для написання відзиву на позовну заяву, оскільки позовну заяву від позивача не отримав, повідомив, що 20.04.2028 на електронну адресу надійшла заява в якій позивач вказав, що з позовною заявою можна ознайомитися в системі ЄСІТС “Електронного суду”.
Ухвалою від 09.04.2026 Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання; підготовче засідання відклав на 10 год 30 хв 09 червня 2026 року.
Ухвалою від 09.06.2026 Господарський суд Черкаської області прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 18 серпня 2026 року.
04.05.2026 представник відповідача через систему “Електронний суд” подав відзив на позовну заяву в якому заперечив обґрунтованість позовних вимог, оскільки між позивачем та відповідачем відсутній письмово оформлений договір щодо надання послуг з теплопостачання. На думку відповідача, споживачі зобов`язані оплатити житлово – комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
18.08.2026 позивач через систему “Електронний суд” подав клопотання про долучення доказів, в якому просить долучити до матеріалів справи копію індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 25.10.2021
Дослідивши клопотання позивача про долучення доказів, суд зазначає таке.
Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 10 ст. 80 ГПК України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Подане позивачем клопотання про долучення доказів до матеріалів справи є здійсненням права сторони на подання доказів, передбачене ст. 42, 80 ГПК України, тому підлягає до задоволення судом, а докази – відповідно приєднанню до матеріалів справи.
Третя особа подавала заяву про розгляд справи без участі її представника, також в заяві зазначено, що третя особа підтримує правову позицію позивача.
У судовому засіданні господарський суд розпочав розгляд справи по суті, представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити повністю. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав зазначених у відзиві та просив у позові відмовити повністю.
В судовому засіданні 18.08.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
В судовому засіданні 19.08.2026 в порядку ст. 240 ГПК України підписана вступна та резолютивна частини рішення. 
Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.
Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були, суд встановив таке.
На підставі рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 року за №70 “Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг” позивач - Комунальне підприємство “Смілакомунтеплоенерго” з 01.02.2018 є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності на території м. Сміла, у тому числі до багатоквартирного будинку №7 по вул. Трипільська, м. Сміла (а.с. 17).
Згідно з Указами Президента України від 01.07.1993 №240 «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців та членів їх сімей» та від 16.10.1993 № 468/93 «Про додаткові заходи щодо сприяння у будівництві житла військовослужбовцям», згідно договорів 1-3 від 25.05.1999 на дольову участь у будівництві житла між виробничо-будівельним підприємством «Сільбуд – Інвест» і ВАТ «Смілянський машзавод», із залученням інвестиційних коштів Міністерства Оборони України та Служби Безпеки України здійснювалось будівництво житла в будинку АДРЕСА_2 . 
Відповідно до листа ВБП «Сільбуд-Інвест» від 07.08.2001 №129 (а.с.36) за результатами будівництва по АДРЕСА_2 для потреб Міністерства Оборони України (військова частина НОМЕР_1 ) було розподілено, зокрема, 50 квартир, для потреб Служби Безпеки України – 4 квартири.  
Відповідно до акту узгодження переліку квартир та уточненого адресного переліку квартир, які передавалися ВБП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в будинку АДРЕСА_2 , за умовами договору №9-1-0-11д від 19.05.2000 та додаткової угоди №2 від 08.12.2000 до договору, військовій частині НОМЕР_1 передано, зокрема, і квартиру АДРЕСА_3 за зазначеною вище адресою (а.с. 33-34).
Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (далі Положення, в редакції чинній на спірний період).
Згідно з п.2.1, 2.4 розділу II зазначеного Положення, квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться: Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ ЗС України); територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ); квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)); квартирно-експлуатаційні служби військових частин.
КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. 
У 2021-2022 роках, узагальнений облік осіб (військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби у запас), що потребують поліпшення житлових умов та контроль за використанням житлового фонду, відповідно до положення затвердженого наказом сил логістики ЗСУ № 254 від 30.06.2021,у Фастівському, Білоцерківському, Миронівському, Кагарлицькому, Сквирському, Богуславському, Тетіївському, Маньківському, Жашківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському, Городищенському, Черкаському, Золотоніському, Смілянському, Драбівському, Канівському, Чигиринському районах, Черкаської та Київської областей здійснював квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква (КЕВ м. Біла Церква).
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква є структурною одиницею Збройних Сил України (здійснює діяльність у сфері оборони), підпорядкований Міністерству оборони України та командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Основні фонди, матеріальні засоби КЕВ м. Біла Церква є державною власністю, перебувають у сфері управління і розпорядження Міністерства оборони України і закріплені за КЕВ м. Біла Церква на праві оперативного управління.
У листі від 11.03.2025 №1159/02-50 ВК Смілянської міської ради зазначено, що за клопотанням квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України на підставі рішення виконавчого комітету від 19.11.2009 №758, житлова квартира АДРЕСА_1 була визнана службовою квартирою Міністерства оборони України та надано військовослужбовцю ОСОБА_2 .
В подальшому, за клопотанням квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Міністерства оборони України від 27.07.2022 №1733, вказану службову квартиру було надано старшому солдату ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи згідно рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 08.09.2022 №356 (а.с. 31).
29.10.2021 позивач на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради smila-rada.gov.ua та на сайті КП “Смілакомунтеплоенерго” https://skte.com.ua/individualnij-dogovir/ опублікував договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі Договір), який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (а.с. 223).
У період з жовтня 2021 року і до 10 вересня 2022 року позивач надавав послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується копіями акту подачі теплоносія від 25.10.2021 (а.с. 160) та актами зняття показників засобу комерційного обліку теплової енергії (а.с. 161- 170).
В позовній заяв позивач зазначив, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква є структурною одиницею Збройних Сил України (здійснює діяльність у сфері оборони), підпорядкований Міністерству оборони України та командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Тому всі основні фонди, матеріальні засоби КЕВ м. Біла Церква є державною власністю, перебувають у сфері управління і розпорядження Міністерства оборони України і закріплені за КЕВ м. Біла Церква на праві оперативного управління. За доводами позивача, оскільки у період з жовтня 2021 року і до 10 вересня 2022 року службова квартира АДРЕСА_1 нікому по ордеру в користування не передавалася, то саме відповідач, як балансоутримувач цього майна, повинен нести обов`язок по відшкодуванню комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії, за спірний період.
Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію разом із нарахованими на неї пенею, річними та інфляційними витратами.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу приписів частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (№ 2189-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
За приписами статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач, зокрема, має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п.1 ч.1); індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.п.1, 5 частина 3).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема:
Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.
Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:
плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії.
Згідно п. 1 вищевказаних Правил ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до пункту 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії послуги здійснюються виключно на договірних засадах.
Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 року за №70 “Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг” позивач - Комунальне підприємство “Смілакомунтеплоенерго” з 01.02.2018 є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності на території м. Сміла, у тому числі до багатоквартирного будинку №7 по вул. Трипільська, м. Сміла (а.с. 17).
Згідно з Указами Президента України від 01.07.1993 №240 «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців та членів їх сімей» та від 16.10.1993 № 468/93 «Про додаткові заходи щодо сприяння у будівництві житла військовослужбовцям», згідно договорів 1-3 від 25.05.1999 на дольову участь у будівництві житла між виробничо-будівельним підприємством «Сільбуд – Інвест» і ВАТ «Смілянський машзавод», із залученням інвестиційних коштів Міністерства Оборони України та Служби Безпеки України здійснювалось будівництво житла в будинку № 7 по вул. Трипільська (Комунарська) в м. Сміла. 
Відповідно до листа ВБП «Сільбуд-Інвест» від 07.08.2001 №129 (а.с.36) за результатами будівництва по вул. Трипільська (Комунарська), 7 в м. Сміла для потреб Міністерства Оборони України (військова частина НОМЕР_1 ) було розподілено, зокрема, 50 квартир, для потреб Служби Безпеки України – 4 квартири.  
Відповідно до акту узгодження переліку квартир та уточненого адресного переліку квартир, які передавалися ВБП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в будинку АДРЕСА_2 , за умовами договору №9-1-0-11д від 19.05.2000 та додаткової угоди №2 від 08.12.2000 до договору, військовій частині НОМЕР_1 передано, зокрема, і квартиру АДРЕСА_3 за зазначеною вище адресою (а.с. 33-34).
Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (далі Положення, в редакції чинній на спірний період).
Згідно з п.2.1, 2.4 розділу II зазначеного Положення, квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться: Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ ЗС України); територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ); квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)); квартирно-експлуатаційні служби військових частин.
КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. 
У 2021-2022 роках, узагальнений облік осіб (військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби у запас), що потребують поліпшення житлових умов та контроль за використанням житлового фонду, відповідно до положення затвердженого наказом сил логістики ЗСУ № 254 від 30.06.2021, у Фастівському, Білоцерківському, Миронівському, Кагарлицькому, Сквирському, Богуславському, Тетіївському, Маньківському, Жашківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському, Городищенському, Черкаському, Золотоніському, Смілянському, Драбівському, Канівському, Чигиринському районах, Черкаської та Київської областей здійснював квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква (КЕВ м. Біла Церква).
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква є структурною одиницею Збройних Сил України (здійснює діяльність у сфері оборони), підпорядкований Міністерству оборони України та командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Основні фонди, матеріальні засоби КЕВ м. Біла Церква є державною власністю, перебувають у сфері управління і розпорядження Міністерства оборони України і закріплені за КЕВ м. Біла Церква на праві оперативного управління.
За клопотанням квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України на підставі рішення виконавчого комітету від 19.11.2009 №758, житлова квартира АДРЕСА_1 була визнана службовою квартирою Міністерства оборони України та надано військовослужбовцю ОСОБА_2 .
В подальшому, за клопотанням квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Міністерства оборони України від 27.07.2022 №1733, вказану службову квартиру було надано старшому солдату ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи згідно з рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 08.09.2022 №356 (а.с. 31).
29.10.2021 позивач на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради smila-rada.gov.ua та на сайті КП “Смілакомунтеплоенерго” https://skte.com.ua/individualnij-dogovir/ опублікував договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі Договір), який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (а.с. 223).
Таким чином, враховуючи норми вищезазначеного законодавства, суд доходить до висновків, що договір про надання послуг на постачання теплової енергії є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання), що спростовує заперечення відповідача, який у відзиві зазначив, що договір з позивачем не укладав.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.
З матеріалів справи встановлено, що в період з жовтня 2021 року і до 10 вересня 2022 року позивач надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії (зокрема, послуги з постачання теплової енергії з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно та абонентське обслуговування у розмірі з листопада 2021 по серпень 2022 року), що підтверджується копіями акту подачі теплоносія від 25.10.2021 (а.с. 160) та актами зняття показників засобу комерційного обліку теплової енергії (а.с. 161- 170), які є належними та допустимими доказами у відповідності до приписів статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.
Суд враховує, що відповідач не надав суду доказів того, що послуги з централізованого опалення за вказаною адресою надавала інша юридична особа, або що такі послуги не надавалися взагалі як до будинку 7, по вул. Трипільська (Комунарська) в м. Сміла, так і безпосередньо до квартири 143.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Також з матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду відповідач, споживаючи комунальні послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачеві житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.
Аналогічні висновки були зроблені у постановах Верховного Суду у справах від 29 листопада 2019 року № 645/5401/17 та від 31 жовтня 2019 року № 465/5138/15-ц. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Частина друга статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами рухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами.
Вартість наданих споживачам послуг з постачання теплової енергії складається: нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (в разі відсутності індивідуального засобу обліку, по показниках будинкового засобу обліку пропорційно до опалювальної площі споживача); донарахування до мінімального споживання теплової енергії (в разі проведення нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі); постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби; функціонування системи опалення.
Статтею 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону: 1) обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря; 2) обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зняття показань вузлів комерційного обліку щомісяця здійснюється виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у присутності споживача або його представника (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку), якщо інше не передбачено договором. Зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором.
Позивачем як доказ надання послуг з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 , також і безпосередньо до квартири 143 долучено до позовної заяви копії актів подачі теплоносія від 25.10.2021 (а.с. 160) та зняття показників засобу комерційного обліку теплової енергії за жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, березень 2022 року (а.с. 161- 170).
Згідно з актом узгодження переліку квартир та уточненого адресного переліку квартир, які передавалися ВБП «Сільбуд - Інвест» в будинку № 7 по вул. Трипільська (Комунарська) в м. Сміла, за умовами договору №9-1-0-1 Ід від 19.05.2000 та додаткової угоди №2 від 08.12.2000 до договору, військовій частині НОМЕР_1 передано, зокрема, і квартиру АДРЕСА_3 за зазначеною вище адресою.
За клопотанням квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України, рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19.11.2009 за №758, квартиру АДРЕСА_1 було визнано службовою квартирою Міністерства оборони України.
З матеріалів справи судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква є структурною одиницею Збройних Сил України (здійснює діяльність у сфері оборони), підпорядкований Міністерству оборони України та командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Тому всі основні фонди, матеріальні засоби КЕВ м. Біла Церква є державною власністю, перебувають у сфері управління і розпорядження Міністерства оборони України і закріплені за КЕВ м. Біла Церква на праві оперативного управління.
Таким чином, оскільки у період з жовтня 2021 року і до вересня 2022 року службова квартира АДРЕСА_1 нікому по ордеру в користування не передавалася, тому саме відповідач, як балансоутримувач цього майна, повинен нести обов`язок по відшкодуванню комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії, за спірний період.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 15296, 35 грн за послуги з постачання теплової енергії, що включає в себе заборгованість з постачання теплової енергії в розмірі 15134, 99 грн та абонентське обслуговування в розмірі 161, 36 грн. 
За несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті за отримані послуги позивачем нараховано відповідно до норм діючого законодавства України: 4 211,01 грн втрати від інфляції, 932,99 грн - 3% відсотки річних, 278,92 грн - пені.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.07.2025 у справі № 910/4747/24, від 20.05.2025 у справі № 916/2098/24.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Дослідивши надані позивачем у позовній заяві розрахунки 3% річних, інфляційних та пені, здійснивши перевірку правильності нарахування за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій “ЛігаЗакон” судом встановлено, що нарахування інфляційних здійснено позивачем невірно, тому суд здійснив власний перерахунок заявлених до стягнення з відповідача нарахувань та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає 3272,73 грн втрат від інфляції замість заявлених 4211,01 грн, решта нарахувань здійснено вірно, тому підлягають стягненню в заявлених сумах, а саме 932,99 грн - 3% відсотки річних, 278,92 грн - пені.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” у рішенні від 18.07.2006 та у справі “Трофимчук проти України” у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
При зверненні до суду за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. 
Згідно з частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Зважаючи на сплату позивачем судового розміру у мінімально визначених межах, з урахуванням частини дев`ятої ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 2422,40 грн покладається на відповідача повністю. 
Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (09117, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, 1, ЄДРПОУ 08167863) на користь комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (20701, Черкаська обл., м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, ЄДРПОУ 336483) – 1215296,35 грн за послуги з постачання теплової енергії (15134,99 грн. за тепло та 161,36 грн за абонентське обслуговування), 3272,73 грн інфляційних, 932,99 грн 3% відсотки річних, 278,92 грн пені, 2422,40 грн судових витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 08 вересня 2026 року.

Суддя О.В. Чевгуз