П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/5271/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк Алла Юріївна 
Суддя-доповідач: Мацький Є.М. 
22 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г.  Сушка О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.

2.1. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.10.2017 по 28.02.2018.

2.2. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.10.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

2.3. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.09.2018.

2.4. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (індексацію-різницю) за період з 01.03.2018 по 14.09.2018, виходячи з щомісячної фіксованої величини 2915,23 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром-підвищення доходів відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

2.5. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення, а саме:грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік, грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2018 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення.

2.6. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразові види грошового забезпечення, а саме: грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік, грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2018 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення.

2.7. Зобов`язанл Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 07.10.2017 по день фактичної виплати заборгованості по індексації грошового забезпечення.

2.8. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в окремій його частині, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

4. Відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині вимог, якими зобов`язано: 

- нарахувати та виплатити індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 14.09.2018; 

- перерахувати та виплатити одноразові види грошового забезпечення

- перерахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати

5. Вимоги, якими зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07.10.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року відповідачем не оскаржуються. 

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військової частини НОМЕР_1 .

7. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 11.09.2018 №174 Позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 як такого, що звільнений з військової служби у відставку.

8. На день виключення зі списків особового складу військової частини Позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.10.2017 по 14.10.2018. Тому, з метою відновлення свого порушеного права, останній звернувся до суду.

9. На виконання рішення суду у справі № 120/4354/19-а було проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (частини індексації грошового забезпечення) в розмірі 1 952,34 гривні, що підтверджується довідкою-розрахунком від 26.02.2025 № 107.

10. Разом з тим, розрахунок виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 07.10.2017 по 28.02.2018 проведено неправильно, з порушенням норм чинного законодавства України, а саме проведене нарахування індексації грошового забезпечення в сумі 1 952,34 гривні, було розраховано, виходячи з місяця підвищення (базового місяця) - січень 2016 року, що мало наслідком виплату індексації грошового забезпечення Позивачу у заниженому розмірі.

11. Крім того, з довідки від 26.02.2025 № 108 Позивачу стало відомо, що нарахування та виплата індексації-різниці, розрахованої відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у період з 01.03.2018 по 14.09.2018 Відповідачем не проводилось.

12. Як наслідок цього, розрахунок одноразових видів грошового забезпечення Позивача у 2016-2018 роках проведено, виходячи з розміру щомісячного грошового забезпечення, до якого не включено суму індексації грошового забезпечення.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

13. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

14. Щодо вимог про виплату індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 14.09.2018.

15. Вказане правове питання було предметом судового дослідження Верховного Суду у постанові від 23 березня 2023 року в справі № 400/3826/21. У названому судовому рішенні Верховним Судом надані детальні роз`яснення щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації військовослужбовцям у період з березня 2018 року та права на отримання індексації-різниці в період з 01 березня 2018 року по дату звільнення з військової служби або по дату підвищення посадових окладів за рішенням Уряду.

16. Зокрема, Верховним зазначено коло обставин, які підлягають встановленню на виконання вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, а саме: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

17. При цьому розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 30.03.2023 року). В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

18. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

19. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби (пункт 108 постанови Верховного Суду від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21).

20. Такі правові висновки в подальшому неодноразово підтримувались Верховним Судом і в інших постановах від 06 квітня 2023 року по справі № 420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 560/13302/21, від 09 травня 2023 року у справі № 560/538/22, від 22 червня 2023 року у справі № 520/6243/22 та інших.

21. Відповідно до матеріалів справи, грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило: посадовий оклад 1761,00 грн; оклад за спеціальним званням 135,00 грн, надбавка за вислугу років 758,40 грн, надбавка за особливо важливі завдання 1327,20 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 264,15, щомісячна премія 6691,80 грн, ЩДВГ 6562,53, що становить 17500,08 грн.

22. Посадовий оклад позивача за березень 2018 підвищився та становив 8740,00 грн, оклад за спеціальним званням 1480,00 грн, надбавка за вислугу років 5110,00 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 1311,00, надбавка за проходження служби 1533,00 щомісячна премія 874,00 грн, що становить 19048,00.

23. Отже, грошовий дохід позивача збільшився на 1547,92 грн. в порівняні з лютим 2018 (17500,08 грн. - 19048,00 грн.).

24. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762,00 грн * 253,30 % /100 =4463,15 грн.

25. Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. – 1547,92 грн = 2915,23 грн.

26. Отже, зважаючи на те, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (індексацію-різницю) за період з 01.03.2018 по 14.09.2018, виходячи з щомісячної фіксованої величини 2915,23 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром-підвищення доходів відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. 

27.Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу одноразових видів грошового забезпечення без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення.

28. За приписами Закону № 2011-XII та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації.

29. Субсидіарне застосування зазначених правових норм вказаних Законів дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

30. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 240/10130/19, який суд враховує в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.

31. Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

32. Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.

33. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

34. Відтак, вимоги позивача в цій частині були правомірно задоволенні судом першої інстанції. 

35. Щодо вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів, колегія суддів зазначає таке.

36. Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

37. З метою реалізації Закону №2050 Кабінет Міністрів України Постановою від 21.02.2001р. №159 затвердив відповідний Порядок.

38. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

39. Абзацом 1 п.4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

40. Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом №2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії, водночас законодавець пов`язав виплату такої компенсації з виплатою заборгованості відповідного доходу, тобто компенсація та основна сума заборгованості підлягають виплаті в одному місяці.

41. Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023р. у справі №520/2020/19 та від 25.03.2023р. у справі №400/8389/21, від 24.07.2024р. у справі №520/2674/2020 та від 31.07.2024р. у справі №480/1704/19.

42. Отже, виникненню права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передує несвоєчасне нарахування та виплата доходу, за певний період, адже нарахування такого виду компенсації проводиться шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.

43. Тобто, для проведення компенсації обов`язковою умовою є наявність нарахованого, але не виплаченого доходу, а також порушення встановлених строків його виплати на один і більше календарний місяць.

44. Як вбачається із матеріалів справи, що відповідні вимоги позивача щодо компенсації втрати частини доходів пов`язані із перерахунком грошового забезпечення, що було предметом розгляду у цій справі.

45. При цьому, фактично сума перерахованого грошового забезпечення є не виплаченою позивачеві.

46. Подібні правовідносини, пов`язані з визначенням наявності права на компенсацію у випадках, коли суми пенсії нараховані, але фактично не виплачені, були предметом розгляду Верховного Суду.

47. Так, у постанові від 08.12.2025 у справі №420/13975/24, аналізуючи положення Закону №2050-III та Порядку №159, Суд зазначив, що компенсація втрати частини доходів є спеціальною державною гарантією, спрямованою на відновлення реальної вартості грошового доходу у разі порушення строків його виплати. Така компенсація:

нараховується на суму нарахованого, але не виплаченого доходу;

має допоміжний характер відносно основного боргу, оскільки її розмір та існування залежать від суми (і факту) невиплаченого доходу;

відповідно до ст.4 Закону №2050-III підлягає виплаті в тому ж місяці, у якому здійснюється фактична виплата заборгованості за відповідний період.

Факт нарахування, але невиплати грошового доходу свідчить про виникнення у позивача матеріального права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону №2050-III. Однак, саме виникнення такого права не означає його порушення. Відповідно до ст.2 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси, а не ті, порушення яких є лише потенційно можливим у майбутньому.

Законодавець чітко визначив, що обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо виплати компенсації виникає не з моменту нарахування доходу, а з моменту фактичної виплати основної суми заборгованості. Саме тоді орган Пенсійного фонду набуває реальної можливості виконати або не виконати покладений на нього обов`язок щодо виплати компенсації. Відповідно, лише з цього моменту може виникнути порушення права позивача на компенсацію, яке підлягає судовому захисту.

Закон №2050-III не передбачає можливості присудження компенсації наперед, оскільки вона є правовим наслідком уже допущеного прострочення виплати доходу. До здійснення фактичної виплати заборгованості обов`язок щодо компенсації ще не виник, а отже й порушення права позивача не настало. За таких обставин вимога про виплату компенсації є передчасною та не може бути задоволена за відсутності встановленого порушення відповідачем відповідного обов`язку.

48. Виходячи з викладеного, враховуючи підхід Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 8.12.2025р. у справі №420/13975/24, колегія суддів зазначає, що вимога позивача про виплату компенсації втрати частини доходів у теперішній момент є передчасною, що унеможливлює її задоволення через відсутність установленого порушення суб`єктом владних повноважень відповідного обов`язку.

49. Встановлені Законом №2050-III умови щодо виплати компенсації є імперативними. Відтак покладання на військову частину обов`язку з нарахування компенсації до моменту фактичного погашення заборгованості не лише суперечило б закону, а й порушувало б установлений державою механізм здійснення виплат у соціальній сфері. В умовах воєнного стану такий підхід є необхідним для дотримання справедливого балансу між інтересами особи та забезпеченням стабільності бюджетної системи країни, що є частиною питання національної безпеки.

50. Суд наголошує, що відмова у задоволенні позову з наведених підстав не означає заперечення права позивача на отримання такої компенсації в майбутньому - після фактичної виплати суми основної заборгованості.

51. Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 14.09.2018 та на перерахунок одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням індексації, водночас помилково задовольнив позовні вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, у зв`язку з їх передчасністю, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

52. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

53. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

54. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

55. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині з прийняттям нової постанови про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року скасувати в частині, якою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 07.10.2017 по день фактичної виплати заборгованості по індексації грошового забезпечення.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. 
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Сушко О.О.