КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року м. Київ справа №320/41612/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Київського адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд
- визнати протиправним рішення № 932450129428 від 10 липня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, яке полягає у відмові в призначенні пенсії за віком із застосуванням коефіцієнту середньої заробітної плати за 2022-2024 роки, що становить 15 057,09 грн, з 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити призначення пенсії за віком з 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022-2024 роки в розмірі 15 057,09 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона отримує пенсію за віком по пільзі матері особи з інвалідністю з дитинства з 2018 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV . 
Досягнувши пенсійного віку (60 років) та маючи достатню кількість стажу, 04 липня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо переходу на звичайну пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки.
Як вказує позивач, 10 липня 2025 року їй надано відповідь, в якій зазначено, що нею не подано ніяких документів для здійснення переходу на інший вид пенсії, а тому підстав для такого переходу не має.
Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 15 січня 2018 року. 
За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж позивача становить 41 рік 05 днів (стаж враховано по 29 лютого 2024 року), коефіцієнт страхового стажу 0,41000.
Розмір пенсії станом на 01 березня 2025 року склав 3 946,29 грн, з яких 3 686,58 грн (8 991,65*0,41000) та 259,71 грн доплат за понаднормовий стаж (за 11 років).
Представник відповідача вказує, що пенсію розраховано згідно чинного законодавства, а тому підстав для проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Копію ухвали суду від 22 серпня 2025 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами уповноважена особа відповідача отримала безпосередньо в приміщенні суду03 жовтня 2025 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка.
Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з частиною другою статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Через вебпортал електронних послуг позивач звернулась із заявою № 3463 щодо перерахунку пенсії – перехід на інший вид пенсії. До заяви долучено скан-копії паспорта, ідентифікаційного номера, свідоцтва про шлюб сер. НОМЕР_2 від 12 січня 2018 року, трудової книжки НОМЕР_3 від 15 серпня 1984 року, диплому НОМЕР_4 від 30 червня 1984 року, архівна довідка про заробітну плату № 242-40/08 від 10 вересня 2024 року, яка видана виконавчим комітетом Тетіївської міської ради, акти зустрічної перевірки по заробітній платі № 1000-1102-1/7546 від 08 жовтня 2024 року, № 1000-1102-1/7490, № 1000-1102-1/7491 від 07 жовтня 2024 року. 
За принципом екстериторіальності, заява та додані до неї документи позивача розглянуті Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та за наслідками їх розгляду останнім прийнято рішення від 10 липня 2025 року № 932450129428, яким вирішено відмовити в проведенні перерахунку у зв`язку з тим, що стаж позивача враховано в повному обсязі, проводити перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01 липня 2000 року (з 01 серпня 1984 року по 30 червня 2000 року) не доцільно, оскільки зменшується коефіцієнт заробітної плати (до перерахунку 1,00873 після 0,97487), а також зазначено, що будь-які документи для переходу на інший вид пенсії відсутні.
Суд зазначає, що копію вказаного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачем додано самостійно до позовної заяви при звернення до суду, проте, вважаючи, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправним, позивач звернулась до адміністративного суду з даною позовною заявою.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно статті 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому, суд звертає увагу, що положеннями статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.
Так, відповідно до положень статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Абзацом 1 частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
При цьому, за приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз_1 + Кз_2 + Кз_3 + ... + Кз_n );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
В той же час, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Наведене в сукупності свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Так, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області. 
04 липня 2025 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою щодо перерахунку пенсії – перехід на інший вид пенсії.
Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
Суд звертає особливу увагу на те, що позивач звернулась до суду з цим позовом, який пред`явлений до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, при цьому, самостійно додавши до позовної заяви копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10 липня 2025 року.
Аналіз наведених норм діючого законодавства України та встановлених обставин дозволяє дійти висновку про те, що оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто заяву позивача, яке є самостійним суб`єктом владних повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, зокрема, щодо визнання протиправним рішення від 10 липня 2025 року № 932450129428 та, відповідно, зобов`язання здійснити призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022-2024 роки, мають бути пред`явлені саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а не до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Водночас, суд зауважує, що у відповідності до частини третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Частиною четвертою статті 48 КАС України передбачено, що якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
У частині п`ятій статті 48 КАС України зазначено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Суд звертає увагу, що вказані норми встановлюють право суду, а не його обов`язок щодо залучення іншої особи у якості другого відповідача/співввідповідача або заміну відповідача.
Враховуючи той факт, що позивач, не зважаючи на те, що рішення про розгляд її заяви прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, про що позивач самостійно подала докази, тобто, знала про це ще до звернення до суду з цим позовом, але пред`явила позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, а також з урахуванням того, що суд, відповідно до положень статті 9 КАС України, розглядає справи в межах позовних вимог, суд дійшов висновку про недоцільність залучення Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до участі у справі у якості другого відповідача/співвідповідача та про недоцільність заміни відповідача на належного, а тому розгляду в даній адміністративній справі підлягають позовні вимоги, пред`явлені до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, які, з урахуванням норм діючого законодавства та встановлених судом обставин не підлягають задоволенню у повному обсязі, як такі, що пред`явлені не до тієї особи, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, що саме Головним управлінням Пенсійного фонд України у Київській області були порушені права, свободи та інтереси позивача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно частини другої статті 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. Судові витрати.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено та позивача звільнено від сплати судового збору, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.