Справа № 946/7690/23 
Провадження № 2/946/647/26 
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

13 липня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої-судді: Бальжик О.І.
за участю секретаря: Федорук Н.О.
представника позивача: ОСОБА_1 
представника відповідачки: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. 04.10.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , яким просив:
(І) визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним;
(ІІ) стягувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері на кожну дитину до досягнення ними повноліття. 
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; матір`ю дитини є відповідачка – ОСОБА_4 . З 2022 року спільне проживання між сторонами припинено. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 24.03.2022 року за №157 місце проживання дітей визначено разом з батьком. Водночас матері визначено участь у вихованні та спілкуванні з дітьми у спосіб постійного безперешкодного спілкування за місцем їх проживання та у телефонному режимі, та під час літніх канікул до 21 дня з метою оздоровлення з правом виїзду за межі міста Ізмаїл. На виконання зазначеного рішення влітку 2023 року ОСОБА_3 віддав дітей матері, однак остання в подальшому повертати їх відмовилася. На думку позивача, мати не має пріоритетного права на проживання з дітьми. 

ІІ. Процесуальні дії у справі

2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 946/7690/23 передано на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.14 т.1).
2.2. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І. від 21.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с.38 т.1).
2.3. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2024 року заяву представника відповідачки про відмову у відкритті провадження залишено без задоволення (а.с.60-61 т.1).
2.4. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2024 року витребувано інформацію від органу опіки та піклування в Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с.85 т.1).
2.5. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2024 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.101 т.1).
2.6. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2025 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с.146-147 т.1).
2.7. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача про опитування дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.173-176 т.1).
2.8. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.52 т.2).
2.9. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2026 року витребувано інформацію від служби у справах дітей Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області та від виконавчого комітету Авангардівської селищної ради (а.с.77-79 т.2).
2.10. Під час розгляду справи здійснювалася повна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

ІІІ. Виклад позиції учасників судового процесу; показання свідка

3.1. У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 зазначив, що не має шкідливих звичок, не вживає алкогольних напоїв та не є наркозалежним, у зв`язку з чим вважає безпідставними будь-які припущення про його нездатність до виконання батьківських обов`язків. Позивач наголосив, що протягом останніх трьох років він позбавлений реальної можливості спілкуватися з дітьми через систематичне чинення перешкод з боку відповідачки, яка обмежує контакти, зокрема, примусово вимикає телефон та постійно змінює номери. Під час останнього спілкування з дітьми, яке відбулося близько двох років тому, відповідачка втрутилася в розмову, відібрала телефон та в категоричній формі заявила, що діти не бажають підтримувати з ним зв`язок. ОСОБА_3 окремо акцентував увагу суду на фактах неналежного виконання відповідачкою своїх обов`язків, що створює загрозу здоров`ю та розвитку дітей. Позивач повідомив про випадок, коли за температури повітря -7°C він виявив дитину на порозі оселі без належного одягу, при цьому дитина повідомила, що мати вигнала її з дому. Зі слів позивача, під час останньої зустрічі старший син, ОСОБА_7 , висловлював чітке бажання повернутися до нього та скаржився на голод. Також позивач зазначив, що згідно з інформацією від родичів ОСОБА_4 , відповідачка не працює, веде розпутний спосіб життя та має суттєві матеріальні й особисті проблеми, що негативно відображається на стані дітей. Позивач пояснив, що діти фактично перебувають з відповідачкою з 06 червня 2023 року, коли він добровільно та законно погодився на їхнє тимчасове проживання з матір`ю на літній період. Після закінчення цього терміну він намагався повернути дітей до місця свого проживання, проте замість конструктивного діалогу відповідачка ініціювала застосування обмежувального припису, використовуючи як інструмент для усунення його від виховання та перешкоджання виконанню ним батьківських прав. За таким обставин, просив задовольнити позовну заяву.
3.2. Представник позивача – адвокат Янковська О.П. підтримала позовну заяву та просила задовольнити її у повному обсязі на підставі викладених у ній доводів. Додатково зазначила, що батько має належні умови для виховання дітей, підтверджені документально та показами свідків, тоді як відповідачка ОСОБА_4 не має постійного доходу та офіційного місця проживання, де вона могла б зареєструвати дітей. Представник позивача підкреслила, що ОСОБА_4 самочинно, всупереч попередньому рішенню виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 157 від 24.03.2022 року щодо визначення місця проживання дітей з батьком, змінила їх місце проживання після літніх канікул у 2023 році. Адвокат акцентувала увагу на тому, що відповідачка цілеспрямовано ігнорує встановлений порядок і перешкоджає спілкуванню позивача з дітьми, а спроби ОСОБА_4 отримати обмежувальні приписи Овідіопольського районного суду Одеської області були успішно оскаржені ОСОБА_3 в апеляційному порядку, що робить посилання служби у справах дітей Авангардівської селищної ради на ці скасовані рішення недопустимим. Також адвокат вказала, що висновок органу опіки є необґрунтованим, оскільки не підтверджений належними доказами, а умови проживання, які наразі забезпечує ОСОБА_4 в орендованій однокімнатній квартирі, не відповідають базовим потребам дітей для повноцінного фізичного, морального та інтелектуального розвитку. Водночас позивач надав суду докази свого стабільного працевлаштування, наявності постійного доходу та належних житлово-побутових умов для створення стабільного та безпечного середовища для дітей.
3.3. Представник відповідачки – адвокат Ткаченко Б.Р. заперечував проти задоволення позовної заяви, наголосивши, що позиція ОСОБА_4 ґрунтується виключно на пріоритеті інтересів дітей, які під час опитування відповідними службами у справах дітей чітко висловили небажання проживати з батьком через страх перед ним та вчинення останнім насильницьких дій. Адвокат підкреслив, що відповідачка не чинила ніяких неправомірних дій щодо зміни місця проживання дітей, оскільки, як мати, вона має законне право перебувати з ними та забезпечувати їхній догляд. Він зауважив, що саме позивач ініціював судовий розгляд, тоді як діти наразі проживають з матір`ю, що зафіксовано чинним рішенням суду, на підставі якого з ОСОБА_3 стягуються аліменти. Також ОСОБА_2 заперечував твердження позивача про аморальну поведінку ОСОБА_4 , зазначивши, що вони не підтверджуються належними доказами в розумінні вимог ЦПК України. Він звернув увагу суду, що позиція відповідача підкріплена висновком органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради, а також даними поліції про проведення з позивачем профілактичних бесід через його конфліктну поведінку щодо членів сім`ї. Адвокат акцентував, що скасування апеляційною інстанцією рішень про видачу обмежувальних приписів було зумовлене лише втратою ними чинності, однак сам факт викликів поліції та відповідних бесід підтверджує наявність напружених стосунків з ініціативи позивача. Додатково він додав, що діти успішно навчаються та перебувають у безпечному середовищі, а будь-які твердження позивача про зворотне не мають жодного документального підтвердження. 
3.4. Треті особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи у відсутності представника.
3.5. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що є пенсіонером та проживає по АДРЕСА_1 . Він підтримував добросусідські відносини як з ОСОБА_3 , так і з ОСОБА_4 , маючи можливість спостерігати за життям сім`ї протягом тривалого часу. Свідок наголосив, що в період спільного проживання сторін у будинку по АДРЕСА_2 , він ніколи не бачив на ОСОБА_4 тілесних ушкоджень чи ознак насильства, а сама відповідачка ніколи не зверталася до нього або інших сусідів по допомогу чи захист від дій позивача. Також пояснив, що в родині, як і в будь-якій іншій, могли виникати суперечки, під час яких сторони могли сперечатися та підвищувати голос, проте це відбувалося в межах звичайних сімейних стосунків без застосування будь-якого насильства. Діти ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебували в полі його зору щодня, оскільки будинки мають спільне подвір`я з хвірткою, що дозволяло дітям вільно гратися разом із його онуками. За його спостереженнями, діти завжди виглядали охайно, були одягнені в якісні речі, поводилися природно для свого віку, були веселими та життєрадісними. Свідок категорично заперечив факт наявності у дітей будь-яких тілесних ушкоджень або скарг на батька, підкресливши, що ОСОБА_3 забезпечував дітям належні умови: у кожної дитини була окрема кімната, вони були забезпечені всім необхідним, а сам батько ставився до них турботливо та відповідально. Окремо свідок звернув увагу суду на те, що ОСОБА_4 неодноразово відвідувала їхню родину, спілкувалася з його дружиною та пила чай. За весь цей час ОСОБА_4 жодного разу не висловлювала скарг на поведінку ОСОБА_3 . Свідок підтвердив, що позивач сумлінно виконував свої батьківські обов`язки, не чинив перешкод у спілкуванні матері з дітьми, а інформацію про те, що діти нібито скаржилися на батька чи курили, назвав безпідставною, оскільки за роки їхнього щоденного спілкування подібних розмов між дітьми не виникало. Також свідок зазначив, що після від`їзду ОСОБА_4 у 2021-2022 роках діти протягом близько двох років фактично перебували під виключною опікою батька, який забезпечував їхнє повноцінне виховання без сторонньої допомоги. Також, ОСОБА_8 підтвердив обставини літа 2023 року, вказавши, що йому відомо про факт, коли ОСОБА_4 забрала дітей для спілкування, проте згодом не повернула їх батьку.

ІV. Оцінка та висновки суду

Вирішуючи позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з батьком, суд виходить з такого.

4.1. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи.
4.2. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
4.3. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.
4.4. Стаття 141 СК України визначає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
4.5. Частиною четвертою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
4.6. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
4.7. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
4.8. Частинами четвертою-шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
4.9. У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 565 (а.с.8 т.1).
4.10. ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 09.11.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1082 (а.с.10 т.1).
4.11. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 08-07/2048 та №08-07/2048 від 21.05.2019 року, малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9, 11 т.1).
4.12. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 24.03.2022 року за № 157 визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; визначено матері, ОСОБА_4 , наступний спосіб участі у вихованні малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та спілкування з ними: постійне безперешкодне спілкування з дітьми за місцем їх проживання та у телефонному режимі, під час літніх канікул до 21 дня з метою оздоровлення з правом виїзду за межі міста Ізмаїл (а.с.7 т.1).
4.13. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного Ізмаїльським ВДВС Південного МУМЮ (м. Одеса), заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 72783164 станом на 03.11.2023 року становить 4 664 гривні 03 копійки (а.с.43-45 т.1).
4.14. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.07.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано обмежувальний припис, яким заборонялось строком на 6 місяців наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , навчання, роботи ОСОБА_4 та двох малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с.70-72 т.1).
Постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 03.02.2026 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.07.2023 року скасовано та ухвалене нове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису відмовлено (а.с.40-43 т.2).
4.15. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано обмежувальний припис, яким заборонялось строком на 6 місяців наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , навчання, роботи ОСОБА_4 та двох малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с.161-165 т.1).
Постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 30.09.2025 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2025 року скасовано та ухвалене нове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису відмовлено (а.с.196-200 т.1).
4.16. Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 2023 року, у квартирі АДРЕСА_4 проживає та зареєстрована: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають без реєстрації: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.119 т.2).
4.17. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
4.18. Також, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.08.2021 року у справі № 654/4307/19 визначено базові елементи, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, а саме: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання взаємин; піклування, захист і безпека дитини; вразливе становище; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту.
4.19. Згідно з Висновком органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області № 01/704 від 21.08.2025 року, виконавчий комітет Авангардівської селищної ради вважав за недоцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16-18, 22-27 т.2). Як вбачається зі змісту висновку, ОСОБА_4 має самостійне джерело доходу (а.с.176 т.2), забезпечує належні житлово-побутові умови для розвитку дітей та в повному обсязі задовольняє їхні потреби. Орган опіки та піклування, провівши обстеження та аналіз ситуації, не виявив жодних доказів аморальної поведінки матері чи неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Навпаки, інформація від навчальних закладів (а.с.178 т.2) підтверджує, що діти перебувають під належним наглядом, є доглянутими, а мати бере активну участь у їхньому житті та навчальному процесі. За весь час перебування дітей із матір`ю до профільних служб не надходило жодних повідомлень чи скарг щодо неналежного виконання нею обов`язків з догляду, виховання чи утримання синів. Згідно з повідомленням КУ «Центр надання соціальних послуг» Авангардівської селищної ради за вих.№173 від 23.06.2025 року за результатами оцінювання з`ясовано, що складні життєві обставини в сім`ї відсутні (а.с.110 т.2). 
4.20. Відтак, доводи позивача про аморальний спосіб життя чи неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків, а також про відсутність у неї самостійного доходу не знайшли свого об`єктивного підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
4.21. Посилання позивача на те, що відповідачка не має саме власного житла суддя вважає такими, що не мають вирішального значення для визначення місця проживання дітей, оскільки як вбачається з акту обстеження умов проживання, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , у квартирі облаштовані окремі спальні місця, зони для зберігання особистих речей, а також спеціально виділені місця для навчання та всебічного розвитку дітей (а.с.98 т.2.).
4.22. Поряд із цим, згідно з протоколом бесіди ОСОБА_10 від 12.06.2025 року дитина за батьком не сумує, батько бив його ременем, постійно висловлювався нецензурною лексикою (говорив погані речі про маму та її родину). Зі слів ОСОБА_7 батько не вітає його з днем народження та іншими святами, подарунки не надсилає. Налагодити з ним відносини батько не намагався (а.с.99 т.1).
Результати бесіди з малолітніми дітьми, проведеної 24 вересня 2025 року, також підтверджують, що діти категорично не бажають проживати з батьком, відчувають до нього страх та тривожність, пов`язані з наявним негативним досвідом спільного проживання. Діти чітко артикулювали свою прив`язаність до матері, вказавши, що саме з нею вони почуваються в безпеці та є емоційно захищеними (а.с.183-187 т.1).
4.23. Доводи представника позивача про те, що думка дітей сформована під впливом матері, суд вважає безпідставними, оскільки остання співбесіда з дітьми проведена фахівцями Служби у справах дітей та практичним психологом, за відсутності батьків та їх представників. Зауваження з боку психолога щодо наявності індоктринації, психологічного програмування або налаштування дітей проти батька не надходили. 
4.24. Суд ураховує, що за теперішнім місцем проживання малолітні діти відвідують навчальні заклади (а.с.120 т.2), а відтак у них склалося стале соціальне оточення та звичний розпорядок дня. Зміна місця проживання дітей призведе до руйнування їх сформованого життєвого простору. Діти будуть змушені змінити навчальний заклад, коло спілкування та адаптуватися до нових умов, що може завдати психологічної травми та негативно вплинути на їх емоційний стан і розвиток.
4.25. Таким чином, тривалість фактичного проживання дітей із матір`ю протягом останніх трьох років створила стале та безпечне для них середовище. Навіть з урахуванням обставин, за яких відбулася зміна місця проживання дітей, наразі не є вирішальними, оскільки першочерговим завданням суду є оцінка поточного стану дітей, а не ретроспективний аналіз подій минулого. Станом на момент розгляду справи діти вже сформували стабільні психоемоційні зв`язки та виражене волевиявлення щодо подальшого проживання з матір`ю. 
4.26. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено, що вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.
4.27. З урахуванням вищенаведеного, скасування Одеським апеляційним судом рішень Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.07.2023 року та від 03.07.2025 року про видачу обмежувальних приписів не нівелює факту неодноразових звернень відповідачки до правоохоронних органів та проведення з позивачем профілактичних бесід. Вказані обставини, у своїй сукупності, об`єктивно свідчать про наявність тривалого міжособистісного конфлікту між батьками, який супроводжується напруженими стосунками, що, безперечно, негативно впливає на емоційний стан малолітніх дітей.
4.28. Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_8 , оскільки вони не відображають об`єктивну динаміку міжособистісних стосунків між батьками дітей, носять суб`єктивний характер і не охоплюють обставин, що мають істотне значення для справи. Покази свідка не спростовують об`єктивні докази, зібрані під час судового процесу та висновки спеціалістів щодо ставлення дітей до батька.
4.29. У параграфі 54 рішення «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 
4.30. У справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява №2091/13) Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).
4.31. Беручи до уваги вік малолітніх дітей, те, що вони тривалий час проживають з матір`ю у звичних для них умовах та виявили бажання проживати з нею і надалі, зважаючи на належне ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з нею, окреме проживання батька, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічній оцінці всіх обставин справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком задоволенню не підлягають.
4.32. Батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у їх житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким будуть проживати діти.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає таке.

4.33. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
4.34. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
4.35. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
4.36. З правового аналізу зазначених норм слідує, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з яким проживає дитина та який безпосередньо здійснює догляд за нею та її утримання.
4.37. Оскільки діти фактично проживають з матір`ю, правові підстави для стягнення з неї аліментів на користь позивача відсутні. Аліменти є цільовими коштами, призначеними виключно на утримання дитини, стягнення їх на користь того з батьків, з ким дитина не проживає, суперечило б основним засадам сімейного законодавства та інтересам самої дитини.
4.38. За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.141, 160, 161, 171, 180-182 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів, – залишити без задоволення.
Копію рішення надіслати для відома учасникам.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: 	О.І.Бальжик