ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.07.2026	Справа № 910/3625/26	
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/3625/26.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіста-Ріа»
До Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Фемелі Груп»
про стягнення 169 472, 24 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіста-Ріа» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Фемелі Груп», в якому просить суд стягнути 169 472, 24 грн заборгованості за Договором №14/04/25 оренди нерухомого майна (частини нежитлового приміщення) від 14.04.2025, що складається із заборгованості по орендній платі за період з вересня по грудень 2025 у розмірі 120 000, 00 грн, та із заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання об`єкту оренди (за електроенергію) за період з червня по грудень 2025.
07.04.2026 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, залишив її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 07.04.2026 для усунення недоліків позовної заяви.
24.04.2026 засобами поштового зв`язку до суду від позивача надійшла заяви на виконання вимог ухвали від 07.04.2026.
06.05.2026 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/3625/26 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
І. Фактичні обставини, встановлені судом.
14.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіста-Ріа», як орендодавцем (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест Фемелі Груп», як орендарем (відповідач), укладено договір оренди нерухомого майна (частини нежитлового приміщення) №14/04/25 (надалі – Договір).
Згідно пункту 1.1. Договору, орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в тимчасове платне користування на умовах оренди, частину нежитлового приміщення №22 по вулиці Дніпровська набережна, б. 26-ж у місті Києві, загальною площею 83,8 кв.м.
Строк оренди встановлюється з 15 квітня 2025 р. по 14 квітня 2026 р. Термін оренди за цим Договором розпочинається з дня фактичної передачі об`єкту оренди за актом прийому-передачі приміщення та діє до 14 квітня 2026 року (пункт 1.2., 4.1. Договору).
Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Договору, об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем і прийнятий орендарем в день підписання акту прийому-передачі приміщення. Факт передачі об`єкту оренди підтверджується двостороннім актом прийому-передачі приміщення, із моменту підписання якого об`єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцем та прийнятим орендарем в оренду.
14.04.2025 сторони підписали акт прийому-передачі нежитлового приміщення за Договором, яким засвідчили факт передання орендодавцем орендарю об`єкта оренди.
Пунктами 5.1., 5.2., 5.4. Договору встановлено:
- сторони домовились, що розмір місячної орендної плати за користування об`єктом оренди становить 30 000, 00 грн без ПДВ. Розрахунок здійснюється щомісячно до 10 числа кожного місяця;
- орендар самостійно (без виставлення орендодавцем рахунку) здійснює сплату орендної плати у розмірі 30 000, 00 грн та в строки не пізніше 17 числа кожного місяця;
- оплата за витрати з утримання об`єкту оренди, а саме: плату за використану електроенергію, теплопостачання, водопостачання, телефонні послуги, послуги за надання доступу до мережі Інтернет, послуги з утримання ліфту, охоронної та пожежної сигналізації, комунальні платежі та інші послуги, що пов`язані з експлуатацією об`єкта оренди компенсується орендодавцю орендарем до 5 (п`ятого) числа поточного місяця – за минулий місяць, на підставі отриманих рахунків-фактури від орендодавця.
У відповідності до пункту 7.2. Договору, орендар, зокрема зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату та витрати з утримання об`єкту оренди, а також нести всі інші витрати за весь час користування об`єктом оренди до повернення його орендодавцю.
Орендодавець вистави орендарю акти надання послуг щодо оренди нежитлового приміщення №19 від 30.09.2025, №22 від 31.10.2025, №25 від 30.11.2025, №27 від 31.12.2025 в яких вказана узгоджена сума у розмірі 30 000, 00 грн та підписані зі сторони орендаря, а також орендодавцем виставлені рахунки на оплату №19 від 10.09.2025, №22 від 10.10.2025, №25 від 14.11.2025, №27 від 31.12.2025.
Окрім цього, орендодавцем виставлені рахунки №13 від 30.06.2025 на суму 6 137, 59 грн, №15 від 31.07.2025 на суму 6 177, 91 грн, №17 від 31.08.2025 на суму 5 910, 13 грн, №20 від 30.09.2025 на суму 6 121, 64 грн, №23 від 31.10.2025 на суму 6 165, 23 грн, №26 від 30.11.2025 на суму 6 165, 23 грн, №28 від 31.12.2025 на суму 5 910, 13 грн, №2 від 31.01.2026 на суму 6 884, 38 грн щодо відшкодування на утримання об`єкту оренди та відповідні акти надання послуг №11 від 30.06.2025, №14 від 31.07.2025, №18 від 31.08.2025, №20 від 30.09.2025, №23 від 31.10.2025, №26 від 30.11.2025, №28 від 31.12.2025, №2 від 31.01.2026, в яких вказані суми такі ж як і в рахунках та які підписані зі сторони орендаря.
За вищезазначені періоди відповідач не здійснив оплату за оренду нежитлового приміщення за період з вересня по грудень 2025 року у загальному розмірі 120 000, 00 грн; та за відшкодування на утримання об`єкту оренди за період з червня по грудень 2025 року у загальному розмірі 49 472, 24 грн. Загальний розмір - 169 472, 24 грн.
16.02.2026 позивач направив засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження відповідача претензію вих.№1-10/02-26 від 10.02.2026, в якій вимагав протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання даної претензії, сплатити заборгованість у розмірі 169 472, 24 грн.
Однак позивач не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату заборгованості.
З огляду на зазначені обставини, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього 169 472, 24 грн.
ІІ. Предмет позову.
Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 169 472, 24 грн.
ІІІ. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.
Відповідач не здійснив орендну плату за оренду нежитлового приміщення за період вересень-грудень 2025 року та не відшкодував утримання об`єкту оренди за період червень-грудень 2025 року у загальному розмірі 169 472, 24 грн.
Заходи досудового врегулювання спору бажаного результату не надали, тому позивач змушений був звернутись до суду з відповідним позовом.
IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.
У зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС та з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.05.2026 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, а саме: м. Київ, проспект Європейського Союзу, 41-Б, офіс 243
Як вбачається з наявного в матеріалах справи повернення поштового відправлення, ухвала суду від 06.05.2026 була повернена до Господарського суду міста Києва 10.06.2026 з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Згідно із частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.
Також у відповідності до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Окрім цього, в ухвалі від 01.04.2026 суд повідомляв відповідача, що у відповідності до статті 6 та статті 42 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 3200-ХІ, що введений в дію 18.10.2023 відповідач зобов`язаний зареєструвати «Електронний кабінет» в ЄСІТС. 
Однак, позивач не виконав обов`язок, який передбачений частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України щодо реєстрації «Електронного кабінету» в ЄСІТС.
Також, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.
Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2026 у справі №910/3625/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідач правом на подання відзиву в даній справі не скористався.
Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи викладене вище, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи №910/3625/26, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
V. Оцінка судом доказів та висновки суду.
З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:
- чи був порушений відповідачем обов`язок по здійсненню повної та своєчасної оплати орендної плати за користування об`єктом оренди та відшкодування утримання об`єкту оренди за договором №14/04/25 від 14.04.2025?
- чи підлягають позовні вимоги задоволенню?
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Договір, укладений між сторонами, є договором найму (оренди) будівлі, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання §1, 4 Глави 58 Цивільного кодексу України.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (частина 1 стаття 759 Цивільного кодексу України).
Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 793 Цивільного кодексу України).
Як підтверджено матеріалами справи, 14.04.2025 між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна (частини нежитлового приміщення) №14/04/25, за умовами якого позивач зобов`язується передати, а відповідач прийняти в тимчасове платне користування на умовах оренди, частину нежитлового приміщення №22 по вулиці Дніпровська набережна, б. 26-ж у місті Києві, загальною площею 83,8 кв.м. зі строком з 15.04.2025 по 14.04.2026.
Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму (стаття 765 Цивільного кодексу України).
Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором (частина 1 стаття 795 Цивільного кодексу України).
В Договорі передбачено, що об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем і прийнятий орендарем в день підписання акту прийому-передачі приміщення (пункт 3.1.) Факт передачі об`єкту оренди підтверджується двостороннім актом прийому-передачі приміщення, із моменту підписання якого об`єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцем та прийнятим орендарем в оренду (пункт 3.2.).
Судом встановлено, що позивач на виконання приписів законодавства та умов Договору оренди передав відповідачу у тимчасове користування об`єкт оренди, що в свою чергу підтверджується підписаним між сторонами актом прийому-передачі нежитлового приміщення за Договором від 14.04.2025, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина 1, 3, 5 стаття 762 Цивільного кодексу України).
Умовами Договору передбачено, що розмір місячної орендної плати за користування об`єктом оренди становить 30 000, 00 грн. Окрім цього, відповідач зобов`язаний відшкодовувати позивачу витрати з утримання об`єкту оренди.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 525, 526, 599, 610 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Однак, відповідач не здійснював оплату за користування об`єктом оренди протягом вересня-грудня 2025 року, що підтверджується підписаними зі сторони позивача без зауважень та заперечень актами дання послуг №19 від 30.09.2025, №22 від 31.10.2025, №25 від 30.11.2025, №27 від 31.12.2025 на загальну суму 120 000, 00 грн.
Крім того, відповідач не відшкодовував позивачу витрати з утримання об`єкту оренди протягом червня-грудня 2025 року, що підтверджується підписаними зі сторони позивача без зауважень та заперечень актами дання послуг №11 від 30.06.2025, №14 від 31.07.2025, №18 від 31.08.2025, №20 від 30.09.2025, №23 від 31.10.2025, №26 від 30.11.2025, №28 від 31.12.2025, №2 від 31.01.2026 на загальну суму 49 472, 24 грн.
Судом взято до уваги, що позивачем здійснювались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу місцезнаходження відповідача претензії вих.№1-10/02-26 від 10.02.2026 про повернення заборгованості за Договором у загальному розмірі 169 472, 24 грн.
Однак, доказів виконання вимоги відповідачем матеріали справи не містять.
Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).
Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та не надано доказів, які б свідчили про погашення перед позивачем наявної заборгованості за Договором у розмірі 169 472, 24 грн.
Отже, обставини наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі не спростовані.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.
Заяв або клопотань щодо понесення інших судових витрат від позивача не надходило.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіста-Ріа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Фемелі Груп» про стягнення 169 472, 24 грн – задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Фемелі Груп» (04203, м. Київ, проспект Європейського Союзу, 41-Б, офіс 243; ідентифікаційний код: 45805417) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіста-Ріа» (02132, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26ж, приміщення 22; ідентифікаційний код: 35838231) борг у розмірі 169 472 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн 24 коп. та судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко – Легких