справа № 694/569/25
провадження № 2/691/125/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	Городищенський районний суд  Черкаської області	

В складі:
головуючого судді Савенко О.М.
з участю секретаря судового засідання Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
встановив : 
ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 07 жовтня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72879781. Згідно п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією стосовно позикодавця та його послуги, яка передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 03 квітня 2023 року між TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №033-030423, у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» приймає належні TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників №04/05/23 від 04 травня 2023 року до Договору факторингу №033-030423 від 03 квітня 2023 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29891,82 грн., з яких: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21391,82 грн. - сума нарахованих та несплачених процентів. Після відступлення права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, як на рахунок позивача, так і на рахунок попереднього кредитора, у зв`язку з чим прийнято рішення звернутися до суду, для стягнення заборгованості примусово (а.с.1-3). 
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову (а.с.37).
В підготовчому засіданні 22 квітня 2025 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з викликом сторін до суду (а.с.43-44).
12 лютого 2026 року за вхідним №785/26-Вх відповідач ОСОБА_1 надіслав відзив на позовну заяву, зазначивши про відмову в задоволенні позову через не визнання позовних вимог позивача (а.с.48-49).
У судове засідання представник позивача ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності (а.с.3).
Відповідач ОСОБА_1 , будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання рекомендованих повідомлень, судових повісток з відміткою про отримання та розміщення оголошення про виклик до суду, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd.ck.court.gov.ua., отриманням ухвали про відкриття провадження з додатками, у судові засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду, окрім поданого відзиву на позов, у якому теж не висловився щодо можливості розгляду судової справи.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 15 червня 2026 року у відсутності представника позивача ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та відповідача Плахотнього Р.О., остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).
Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 , вивчивши змісти відзиву, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. 
Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Предметом вимоги позивача ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» є порушення відповідачем у справі ОСОБА_1 вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.
Правові відносини, які склалися між позивачем ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 , на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин – зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.
Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться – ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні – ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що 07 жовтня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №72879781 (а.с.21-22). Згідно п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.21-22). Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією стосовно позикодавця та його послуги, яка передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (а.с.21-22). Відповідач підписав укладений договір електронним підписом – одноразовим ідентифікатором GSn4uk90x5 (а.с.21-22). Крім того у вказаному договорі зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорта, поштова та електронна адреса (а.с.21-22). Види платежів за кредитом відображені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору позики №72879781 (а.с.23). Між TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 03 квітня 2023 року укладено договір факторингу №033-030423, у відповідності до умов якого TOB «Фінанасова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» приймає належні TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.11-14). Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (а.с.11-14). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 04 травня 2023 року за Договором факторингу №033-030423 від 03 квітня 2023 року, фактору ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» передано Реєстр боржників (а.с.13). Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №033-030423 від 03 квітня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 є боржником за договором позики №72879781, де вказано його реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та сума заборгованості (а.с.13). Сума заборгованості обгрунтовується розрахунком заборгованості за договором 07 жовтня 2022 року, відповідно до якого вбачається, що правонаступник суму заборгованості відповідача не змінив та яка становить 29891,82 грн. і складається з: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21391,82 грн. - сума нарахованих та несплачених процентів (а.с.4-7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Серії ФК №1207 від 21 травня 2021 року, TOB «СІРОКО ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42827134, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21 травня 2021 року №913 реєстраційний номер 13103951, є фінансовою установою (а.с.24). У змісті відзиву відповідач зазначив, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про укладення між сторонами кредитного договору, реєстрацію особистого кабінету, отримання пропозиції щодо кредитування, використання одноразового ідентифікатора, відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтверджували перерахування і отримання коштів (а.с.48-49).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України.
Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір №72879781 від 07 жовтня 2022 року укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Так, досліджені судом докази у цивільній справі містять повідомлення відповідача, як боржника про заміну кредитора, що підтверджується вимогою від 24 грудня 2024 року, у змісті якої зазначено про укладення договору факторингу, розміру заборгованості, пропозиції виконати кредитне зобов`язання (а.с.8). У відзиві на позов, відповідач зазначає, що про ці обставини позивачем і первісним кредитодавцем не повідомлявся, але суд виходить з того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою підстав для відмови у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попереднім або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. При цьому суд звертає увагу відповідача ОСОБА_1 , що укладаючи кредитний договір з метою отримання позики, він мав можливість ознайомитися із Правилами надання грошових коштів у позику, обравши електронну форму кредитування на власний розсуд та зробити свідомий вибір на ринку пропозицій з кредитування фізичних осіб. 
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вище зазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. 
Згідно до наданого розрахунку за договором позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року заборгованість в розмірі 29891,82 грн. складається з: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21391,82 грн. – сума нарахованих та несплачених процентів. 
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року в розмірі 29891,82 грн. яка складається з: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21391,82 грн. – сума нарахованих та несплачених процентів. Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів та не змінена правонаступником ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», позивачем у справі. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування чи заперечення суми заборгованості не надав, і лише письмового пояснення у змісті відзиву не достатньо для спростування позовних вимог позивача при вирішенні спору. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитами у розмірі, визначених договорами, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
З розрахунку заборгованості, наданого до матеріалів справи позивачем, нарахування тіла кредиту і відсотків по кредиту здійснено у межах погоджених строків кредитування, укладаючи договір позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року сторони надали належну оцінку його умовам у аспекті отримання бажаних результатів від вступу у кредитні правовідносини, що передбачають для позичальника, отримання певного грошового блага з одночасним покладенням обов`язку щодо повернення таких коштів та сплату відсотків за їх тимчасове використання. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач, при кредитуванні зважив пропозицію на ринку позик (кредитів) та обрав найвигідніший для себе варіант щодо отримання коштів у позику, з урахуванням, зокрема, розміру відсоткової ставки та строку повернення отриманих від позикодавця коштів. Саме тому у відповідача не має підстав стверджувати, що умови договору позики в частині оплати відсотків за кредитом є несправедливими, так як він самостійно погодився на відповідну відсоткову ставку та сам вирішив своєчасно не повертати позичені кошти такий тривалий час, що й обумовило тривалий строк нарахування утвореної заборгованості і її розмір, починаючи з 07 жовтня 2022 року. 
При прийнятті рішення у справі, суд, вдався до вивчення і дослідження доказів наданих позивачем в обґрунтування підстав для стягнення з відповідача розміру заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою в сумі 21391,82 грн. за договором позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року, остільки перевірив час та період її нарахування. Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року через агресію Російської Федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Відповідно до положень п. 18 Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15 березня 2022 року передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення, споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплатити кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч.4 ст.1056-1 Цивільного Кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою ст.3 Закону. Неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем, але, суд, зауважує для відповідача, що для цього має бути відповідне звернення ОСОБА_1 до позивача, проте за результатами судового розгляду таких обставин судом не встановлено.
Із змісту договору позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року, вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач ОСОБА_1 погодився на укладення вище вказаного договору саме такого змісту, про що свідчить підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором GSn4uk90x5, який відображений у змісті договору позики на умовах повернення позики в кінці строку позики від 07 жовтня 2022 року в частині «Позичальник». Без реєстрації відповідача на сайті товариства, створення особистого кабінету, здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, з використанням і введенням одноразового ідентифікатора, подання заявки на отримання кредитних коштів, слід зробити висновок, що відповідало волевиявленню відповідача, та без виконання цих дій кредитування відповідача не було б можливим.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з договором як до так і після його підписання, оцінити умови кредитування та його справедливість, врахувати всі ризики і збитки, та письмово повідомити кредитодавця про намір відмовитись від умов договору, або просити застосувати умови кредитування в період дії воєнного стану на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15 березня 2022 року.
Згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору. Таким правом відповідач не скористався.
Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення сум позики, і це є істотним порушенням вище вказаного договору позики та заміна первісного кредитора на підставі Договору факторингу на нового кредитора, не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання і тому, суд законно стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості отримати належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, тому слід з нього, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до договору позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року заборгованість в розмірі 29891,82 грн., яка складається з: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21391,82 грн. – сума нарахованих та несплачених процентів, оскільки протилежного відповідач до суду не спростував. 
Приймаючи рішення у справі, суд проаналізував відзив на позов відповідача і тому у змісті судового рішення обґрунтував чому встановлені на підставі досліджених доказів правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. Є доцільним, роз`яснити відповідачу, що самого посилання у змісті відзиву на норми законодавства, яке регулює кредитування споживачів, недостатньо. Суду, що є правом відповідача , необхідно надавати докази, які повинні переважати над іншими доказами, наданими протилежною стороною. До прикладу, відповідач у заперечення факту належності йому кредитної картки міг надати документ із банку, що такий номер карти за ним не закріплений, надати виписку з рахунку про відсутність зарахування кредитних коштів і розмірі кредитування, але таких дій не вчинив. Дії відповідача по авторизації в системі ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» без його ідентифікації і без зазначення та введення саме ним його даних про особу не могли відбутися самі собі, і заяв до правоохоронних органів щодо незаконного використання його персональних даних ним не було надано. З врахуванням мотивів вищезазначеного судом рішення, суд не погоджується із доводами відповідача, зазначеними у відзиві на позов.
До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, проте зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах змінених вимог і на підставі поданих стороною позивача доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Заходи забезпечення позову судом не вживалися.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у виді сплаченого судового збору. 
Так, позивачем, при зверненні до суду, сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №294 від 20 лютого 2025 року (а.с.15), які суд згідно ст. 141 ЦПК України, вважає підтвердженими у відповідності із цивільно – процесуальним законодавством України. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про електронну комерцію», суд,-
ухвалив: 
позовну заяву ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», юридична адреса м. Київ вул. Митрополита Василя Липківського, №45, офіс 510-А, Код ЄДРПОУ 42827134, заборгованість за договором позики №72879781 від 07 жовтня 2022 року в розмірі 29891 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн. 82 коп., яка складається з 8500 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 21391,82 грн. – сума нарахованих та несплачених процентів. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», юридична адреса м. Київ вул. Митрополита Василя Липківського, №45, офіс 510-А, Код ЄДРПОУ 42827134, судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн..
Копію рішення суду направити сторонам, для відому.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd.ck.court.gov.ua.
Відомості про сторін:
Позивач: особа 1 - ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», юридична адреса м. Київ вул. Митрополита Василя Липківського, №45, офіс 510-А, Код ЄДРПОУ 42827134.
Відповідач : особа 2 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя 	О. М. Савенко