Справа № 591/3783/26
Провадження № 2/591/1380/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року м. Суми 
Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О. за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про визнання права власності на майно, 
установив:
06.04.2026 представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 52,5 м2, житловою площею 43,7 м2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за набувальною давністю. 
В обґрунтування позову зазначає, що з 2006 року позивач разом із сім`єю почали проживати у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Згодом позивач вирішив придбати даний житловий будинок. Однак власник цього будинку помер ще у 2003 році, у 2006 році померла дружина власника, а відповідач, який є сином померлого у 2003 році власника будинку, не оформивши належним чином право володіння цим житловим будинком, отримав від позивача кошти за його продаж, однак документи на право власності так і не оформив. З початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України спірний житловий будинок зазнав значних руйнувань, однак відсутність оформленого належним чином права власності на нього позбавляє позивача можливості отримання відшкодування за зруйноване майно.
Позивач наголошує, що з 2006 року відкрито, чесно і добросовісно володіє спірним будинком. Стверджує, що доглядав за будинком, виконував ремонтні роботи за власні кошти, за весь період проживання сплачував земельний податок та усі комунальні платежі, на його ім`я укладені договори про користування електричною енергією. Таким чином вважає себе власником будинку, оскільки володіє ним відкрито та безперервно протягом більш як 19 років, володіючи ним весь час ніяких претензій ніхто не мав. Вказує, що колишній законний власник спірного будинку ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина після його смерті ніким не оформлялася. Тому позивач вважає, що на підставі викладеного має право на отримання у власність житлового будинку за набувальною давністю.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.04.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2026. 
Позивач та його представник у підготовче засідання не прибули.
Відповідач 18.05.2026 подав до суду заяву про визнання позову, у якій визнав позов та просив його задовольнити, просив проводити судове засідання без його участі та ухвалити відповідне рішення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим на підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу без фіксування судового процесу.
Можливість ухвалення рішення судом за результатами підготовчого засідання у випадку визнання позову відповідачем передбачена частиною 3 статті 200, частиною четвертою статті 206 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що починаючи з 2006 року позивач ОСОБА_1 разом з членами його сім`ї почали проживати у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідності до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 19.08.1988 житловий будинок загальною площею 52,5 м2, житловою площею 43,7 м2, належить ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
У відповідності до виписки з погосподарських книг №№8, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 11,9, 14 за 1986-2025 роки на день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала його дружина ОСОБА_5 , яка фактично прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 у відповідності до ст. ст. 1261, 1268 ЦК України (у редакції станом на 16.01.2003).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом по смерть.
Після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину син ОСОБА_3 . Про факт прийняття спадщини ОСОБА_5 свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.12.2006, реєстр №2247.
При цьому ОСОБА_3 не оформив правовстановлюючі документи на житловий будинок.
У 2006 році відповідач отримав від дружини позивача кошти за житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, починаючи з 2006 року позивач ОСОБА_1 почав володіти житловим будинком без належного оформлення підстав володіння, оскільки ОСОБА_3 так і не оформив правовстановлюючі документи на житловий будинок, тому числі у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення РФ.
Згідно записів погосподарської книги №9 (2006-2010 роки), житловий будинок особовий рахунок № НОМЕР_5 , який знаходиться: АДРЕСА_3 , відкритий на громадянина ОСОБА_4 , загальна площа будинку 52,5 м2, житлова - 43,7 м2, кількість кімнат - 3, є скраплений газ. 02.08.2010 за адресою: АДРЕСА_3 , зареєструвались: ОСОБА_1 , 1985 р.н., ОСОБА_6 , 1986 р.н., ОСОБА_7 , 2006 р.н., ОСОБА_8 , 2010 р.н.
Згідно записів по господарської книги №9 (2016-2020 роки), житловий будинок номер об`єкта по господарського обліку 0894-1, який знаходиться: АДРЕСА_3 , відкритий на громадянина ОСОБА_1 , власником є ОСОБА_4 , загальна площа будинку 52,5 м2, житлова - 43,7 м2, кількість кімнат - 3, є скраплений газ. За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , 1985 р.н., ОСОБА_6 , 1986 р.н., ОСОБА_7 , 2006 р.н., ОСОБА_8 , 2010 р.н.
Згідно записів погосподарської книги №9 (2021-2025 роки), житловий будинок номер об`єкта погосподарського обліку 05-0894-1, який знаходиться: АДРЕСА_3 , відкритий на громадянина ОСОБА_1 , власником є ОСОБА_4 , загальна площа будинку 52,5 м2, житлова-43,7 м2, кількість кімнат - 3, є скраплений газ. За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , 1985 р.н., ОСОБА_6 , 1986 р.н., ОСОБА_7 , 2006 р.н., ОСОБА_8 , 2010 р.н.
Згідно довідки №643/02-35 від 24.12.2025 Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області заборгованість зі сплати земельного податку за користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 24.12.2025 відсутня.
Згідно Договору про користування електричною енергією №39002431 від 14.09.2012 дружина позивача ОСОБА_6 уклала договір на постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0000-К877- 05Н2 від 06.07.2018 місце реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .
Згідно довідки №114/02-35 від 18.02.2026 Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати земельного податку за користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01.10.2010 по 18.02.2026 відсутня.
Згідно довідки №113/02-35 від 18.02.2026 Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 02.8.2010 р. по 06.03.2025 та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 02.08.2010 р. по 10.08.2023.
У зв`язку військовими діями у с. Миропіллі Сумського району Сумської області позивач разом із сім`єю вимушені були виїхати із населеного пункту у безпечне для їх життя місце.
Позивач ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 є внутрішньо переміщеними особами.
Як вказано у позові, позивач у 2025 році був вимушений знятися з реєстрації місця проживання, оскільки із погіршенням стану здоров`я він проходив лікування, хірургічне втручання на території Полтавської області, внаслідок чого його визнано особою з інвалідністю першої групи, тому фізично вирішувати усі питання за місцем його реєстрації він позбавлений можливості. Станом на день подання позову дружина та діти зареєстровані за адресою житлового будинку: АДРЕСА_3 .
Після вибуття з місця постійного проживання позивача та його сім`ї житловий будинок зазнав значних руйнувань внаслідок військових дій РФ та станом на день подання позову житловий будинок знаходиться на території активних бойових дій.
Необхідність визнання права власності на будинок викликана відсутністю відомостей про позивача як власника у Державному реєстрі прав на речове майно з метою прийняття участі в програмі Є-відновлення у зв`язку з втратою нерухомого майна.
Починаючи з 2006 року і дотепер позивач відкрито, безперервно володіє будинком, утримуючи його, та користуючись ним, оскільки заволодів житловим будинком добросовісно, хоча і розуміє, що формально не має ніяких передбачених законом підстав володіти ним.
У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).
Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 Цивільного кодексу України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач (ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦКУкраїни, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови).
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 19 років продовжував відкрито, безперервно користуватися будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у ході судового розгляд даної справи було встановлено, що спірне домоволодіння не має законного власника, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю для подальшого захисту його прав як власника.
Керуючись статтями 12, 13, 77, 81, 200, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 52,5 м2, житловою площею 43,7 м2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за набувальною давністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.О. Зеря