Справа № 420/16560/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в особі Центру оцінювання функціонального стану особи, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути скаргу, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в особі Центру оцінювання функціонального стану особи, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Центру оцінювання функціонального стану особи, оформлене витягом №1808/26/3089/ВП, рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026, яким підтверджено рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №84/25/1828 від 09.04.2025 щодо ОСОБА_1 ;
зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в особі Центру оцінювання функціонального стану особи повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на рішення №84/25/1828 від 09.04.2025 з дотриманням вимог Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ №1338 від 15.11.2024;
зобов`язати відповідача під час повторного розгляду скарги забезпечити очний розгляд за участю ОСОБА_1 , провести повне та всебічне оцінювання його повсякденного функціонування, надати оцінку всім поданим медичним документам та прийняти мотивоване рішення за результатами такого розгляду;
стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
В обгрунтуання позовних вимог зазначає, що 09.04.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи було прийнято рішення №84/25/1828 щодо ОСОБА_1 . 08.05.2025 представником позивача було направлено скаргу на рішення №84/25/1828/Р від 09.04.2025. Доказом направлення скарги є, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення 12.05.2025. 25.07.2025 Центром оцінювання функціонального стану особи було надано відповідь на адвокатський запит, у якій повідомлено, що Центр розпочав розгляд скарги ОСОБА_1 на рішення №84/25/1828/Р від 09.04.2025. Позивач вважає, що вказаним Центр підтвердив факт отримання скарги, її прийняття до розгляду та початок процедури адміністративного оскарження. Позивач зазначає, що він та його представник протягом тривалого часу не отримували рішення за результатами її розгляду. Протягом 2025– 2026 років стан розгляду скарги неодноразово з`ясовувався, а під час - представнику позивача фактично повідомлено, що скаргу було загублено. 08.04.2026 представником позивача було подано скаргу до Міністерства охорони здоров`я України на бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи та порушення порядку розгляду скарги. 13.04.2026 Центром оцінювання функціонального стану особи було прийнято рішення №1808/26/3089 за результатами розгляду скарги, оформлене витягом №1808/26/3089/ВП, яким Центр підтвердив рішення, що оскаржувалося, а саме рішення №84/25/1828 від 09.04.2025. Позивач вважає рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою від 08.06.2026 відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги позивача було прийнято рішення у порядку та спосіб, визначені чинним законодавством України.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить не приймати до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, під час ухвалення остаточного рішення у справі, оскільки такі доводи не підтверджують правомірності оскаржуваного рішення та не спростовують обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Представником позивача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи Акта №80 розслідування нещасного випадку, який стався 03.09.2024 приблизно о 09 год. 10 хв. з інспектором відділення зв`язку та спеціальної техніки батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 .
Від третьої особи, Міністерства охорони здоров`я України, до суду надійшли пояснення щодо позову або відзиву.
Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проходив службу в Національній поліції України, обіймав посаду інспектора відділення зв`язку та спеціальної техніки батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, мав спеціальне звання капітана поліції.
Згідно з Актом №80 форми Н-1/ПВ розслідування нещасного випадку від 17.10.2024, нещасний випадок стався з ОСОБА_1 03.09.2024 приблизно о 09 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , на території Полтавського військового інституту, ВЧ НОМЕР_2 .
Відповідно до вказаного Акта, на виконання вказівки Національної поліції України від 20.08.2024 №9912 ДСК та наказу ГУНП в Одеській області від 23.08.2024 №1299 позивача було направлено у службове відрядження до 179-го об`єднаного навчально-тренувального центру військової частини НОМЕР_3 для проходження навчання.
Комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що 03.09.2024 під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» особовий склад навчального центру відповідно до отриманих інструкцій прямував до укриття. У цей час територія навчально-тренувального центру зазнала ракетного удару з боку російської федерації, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження.
Актом №80 форми Н-1/ПВ від 17.10.2024 встановлено, що будь-яких порушень службової дисципліни, вимог законодавства чи встановленого порядку дій з боку ОСОБА_1 не встановлено. На момент отримання травми позивач виконував законні накази та розпорядження керівництва, а також діяв відповідно до визначеного алгоритму дій під час сигналу «Повітряна тривога».
За результатами проведеного розслідування комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Також комісією встановлено, що видом події є збройна агресія, а причиною настання нещасного випадку є травма внаслідок ракетної атаки військових російської федерації.
Відповідно до довідки форми №100 Лікарні з поліклінікою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 03.09.2024, ОСОБА_1 встановлено первинний діагноз - вогнепальне ураження, після чого його госпіталізовано до стаціонару.
Згідно з довідкою №1724 Лікарні з поліклінікою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 03.09.2024, виданою лікарем Ільїною, позивача було доставлено до вказаного медичного закладу, оглянуто, надано первинну медичну допомогу та встановлено травму під час несення служби і її наслідки. У вказаній довідці визначено діагноз Y36.2 - ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків.
Відповідно до довідки за результатами огляду від 04.09.2024, ОСОБА_1 визначено основний діагноз Y36.2 - ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків; супутній діагноз - баротравма вуха, шум у вухах, нейросенсорна втрата слуху, двостороння.
Рішенням №5504 про направлення на медичну реабілітацію від 02.10.2024 ОСОБА_1 направлено на медичну реабілітацію до МРЦ МВС «Пуща-Водиця».
Довідкою №1140/2 від 23.12.2024 за результатами медичної військово-лікарняної комісії встановлено, що травма, контузія ОСОБА_1 , так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Судом встановлено, що 09.04.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи прийнято рішення №84/25/1828/Р щодо ОСОБА_1 , яке оформлено витягом №84/25/1828/В від 09.04.2025.
Відповідно до пункту 16 витягу №84/25/1828/В від 09.04.2025 з рішення №84/25/1828/Р, в обґрунтуванні рішення експертної команди за результатами оцінювання зазначено, що у хворого згідно з наказом МОЗ №420 від 05.06.2012 не встановлено відсотків професійної працездатності.
Крім того, відповідно до пунктів 17.2.3– 17.2.5 витягу №84/25/1828/В від 09.04.2025 з рішення №84/25/1828/Р, встановлено: «Національна поліція України; травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків, встановлено з 17.10.2024».
Не погоджуючись із рішенням №84/25/1828/Р від 09.04.2025, представником позивача 08.05.2025 було направлено скаргу на зазначене рішення. Доказом направлення скарги є повідомлення про вручення поштового відправлення 12.05.2025.
25.07.2025 Центром оцінювання функціонального стану особи було надано відповідь на адвокатський запит, у якій повідомлено, що Центр розпочав розгляд скарги ОСОБА_1 на рішення №84/25/1828/Р від 09.04.2025.
08.04.2026 представником позивача подано скаргу до Міністерства охорони здоров`я України на бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи та порушення порядку розгляду скарги на рішення №84/25/1828/Р від 09.04.2025.
На адвокатський запит представника позивача від 08.04.2026 Центром оцінювання функціонального стану особи надано відповідь, у якій повідомлено, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 13.04.2026 прийнято експертне рішення, витяг з рішення направлено пацієнту, а у разі незгоди з рішенням Центру позивач має право оскаржити його до адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.
Судом встановлено, що 13.04.2026 Центром оцінювання функціонального стану особи прийнято рішення №1808/26/3089 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення експертної команди №84/25/1828 від 09.04.2025, яке оформлено витягом №1808/26/3089/ВП.
Відповідно до протоколу розгляду скарги №1808/26/3089, рішенням, що оскаржувалося, було рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 09.04.2025 №84/25/1828 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Згідно з протоколом розгляду скарги №1808/26/3089, форма розгляду скарги визначена як заочна, без особи, лише за документами; підтвердження явки особи на розгляд скарги або участі особи в розгляді скарги - ні.
У протоколі розгляду скарги №1808/26/3089 зазначено, що оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи проведено 13.04.2026. При цьому у графах щодо переліку необхідних медичних обстежень, номерів записів про направлення у Реєстрі медичних записів, підтвердження факту проведення повного медичного обстеження та необхідних досліджень щодо особи відомості відсутні.
Згідно з протоколом розгляду скарги №1808/26/3089, головуючим у справі членом експертної команди був ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , спеціальність - хірургія; членом експертної команди - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , спеціальність - хірургія; членом експертної команди - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , спеціальність - отоларингологія. Уповноваженою особою, адміністратором Центру оцінювання функціонального стану особи, яка розпочала процес оскарження рішення, зазначена ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідно до протоколу розгляду скарги №1808/26/3089, стислий виклад позицій членів експертної команди зводиться до висновку про те, що група інвалідності не показана, а відсоток втрати професійної працездатності становить 0.
Відповідно до витягу №1808/26/3089/ВП з рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026, експертна команда ОПФО ознайомилась з наданою медичною документацією та дійшла висновку, що виявлені патологічні зміни слухової функції та супутня патологія мають легкі обмеження повсякденного функціонування та життєдіяльності пацієнта, що не дає підстави для встановлення групи інвалідності. Також у рішенні зазначено, що встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності не застосовується.
Згідно з витягом №1808/26/3089/ВП з рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026, встановлена ступінь обмеження життєдіяльності: до трудової діяльності - 0; до самостійного пересування - 0; до контролю за своєю поведінкою - 0; до орієнтації - 0; до самообслуговування - 0; до спілкування - 0; до навчання - 0. Підставами зазначено постанову КМУ №1338 від 15.11.2024, наказ МОЗ №420 від 05.06.2012, таблиці критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи.
Рішенням експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи №1808/26/3089 від 13.04.2026 прийнято рішення про підтвердження рішення, що оскаржується, а саме рішення експертної команди №84/25/1828 від 09.04.2025.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Спірні правовідносини врегульовані ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII, ЗУ «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 №2961-IV, ЗУ «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-IX, постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та розгляду скарг на рішення експертних команд.
За визначенням статті 2 ЗУ №875-XII особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі статтею 3 ЗУ №875-XII інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 6 ЗУ №875-XII захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом. Особа або її уповноважений представник має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до ЗУ «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Відповідно до статті 1 ЗУ №2961-IV особа з інвалідністю - це повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.
Згідно зі статтею 7 ЗУ №2961-IV залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою, її наслідками або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19.12.2024 №4170-IX, який набрав чинності з 31.12.2024, внесено зміни до законодавства щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень у сфері встановлення особам інвалідності.
Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ №4170-IX повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31.12.2024.
01.01.2025 набули чинності положення постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи та Критерії встановлення інвалідності.
Абзацом другим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31.12.2024.
Абзацом другим пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 передбачено, що медико-експертні справи, скарги та документи, які пов`язані з виконанням повноважень Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я, передаються підприємству, установі або організації, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров`я, на які покладені права і обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та відповідного наказу Міністерства охорони здоров`я.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 03191673.
Підпунктами 6, 7 пункту 10 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи визначено, що до повноважень Центру оцінювання належить, зокрема, розгляд скарг на рішення експертних команд щодо результатів оцінювання та рішення медико-соціальних експертних комісій щодо результатів медико-соціальної експертизи; перевірка під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розгляд медичних документів та проведення оцінювання, за результатами якого приймається рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Відповідно до пункту 18 Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи Центр оцінювання має право, зокрема, розглядати скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1 до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, та відповідних клопотань особи.
Згідно з пунктом 52 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, Центр оцінювання функціонального стану особи під час оскарження рішення експертних команд перевіряє обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами чого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Оцінювання за рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, де функціонує експертна команда і куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.
Згідно з пунктом 68 Порядку №1338 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення за наявності; заслуховує пояснення скаржника, його уповноваженого представника, інших осіб, залучених до розгляду скарги у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника; за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про підтвердження оскарженого рішення експертної команди, скасування оскарженого рішення експертної команди або формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Також суд звертає увагу на недотримання відповідачем Закону України "Про адміністративну процедуру".
Із 15.12.2023 набрав чинності ЗУ «Про адміністративну процедуру» №2073-IX, який упорядковує відносини органів виконавчої влади, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Відповідно до пунктів 1– 3 частини першої статті 2 ЗУ №2073-IX адміністративний орган - це орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації; адміністративна справа - це справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом; адміністративний акт - це рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи.
Так, відповідно до частини другої статті 6 Закону України від 17.02.2022 № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон № 2073-IХ) адміністративний орган застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом.
Частинами першою та другою статті 12 ЗУ №2073-IX передбачено, що адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 17 ЗУ №2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Відповідно до статті 47 ЗУ №2073-IX під час підготовки справи до розгляду та вирішення адміністративний орган встановлює наявність і достатність матеріалів у справі, а за необхідності витребовує додаткові документи та відомості, залучає особу до участі в адміністративному провадженні, повідомляє її про права та обов`язки, надає можливість подати документи, клопотання, пояснення і зауваження, а також довести обставини, що мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 52 ЗУ №2073-IX адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.
Відповідно до статті 53 ЗУ №2073-IX доказами в адміністративному провадженні є будь-які фактичні дані, на підставі яких адміністративний орган у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи, зокрема документи, пояснення учасників провадження, висновки або пояснення експертів, консультації чи роз`яснення спеціалістів.
Відповідно до статті 69 ЗУ №2073-IX за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Статтею 71 ЗУ №2073-IX встановлено, що письмовий адміністративний акт складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.
Відповідно до статті 72 ЗУ №2073-IX адміністративний акт повинен бути мотивованим. У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються фактичні обставини справи, зміст документів та відомостей, врахованих під час розгляду справи, посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу, а також правова оцінка встановлених обставин.
Згідно з частиною третьою статті 85 ЗУ №2073-IX, якщо адміністративний акт не містить мотивувальної частини у випадку, коли відповідно до цього Закону вона є обов`язковою, такий акт скасовується.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що розгляд скарги ОСОБА_1 на рішення експертної команди №84/25/1828 від 09.04.2025 та прийняття за результатами такого розгляду рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026, оформленого витягом №1808/26/3089/ВП, здійснено без належного з`ясування всіх обставин, що мали значення для вирішення скарги, без повної оцінки Акта №80 форми Н-1/ПВ від 17.10.2024, медичних документів щодо отриманої позивачем травми та довідки №1140/2 від 23.12.2024, якою встановлено, що травма, контузія позивача пов`язана з виконанням службових обов`язків, без забезпечення позивачу права на участь у розгляді скарги та без наведення мотивів, з яких відповідач дійшов висновку про підтвердження рішення №84/25/1828 від 09.04.2025 і незастосування встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності, що свідчить про порушення принципів адміністративної процедури, зокрема законності, обґрунтованості, відкритості та гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Частини друга та третя статті 87 Закону № 2073-IХ визначають, що протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою цієї статті, зокрема, не відповідає принципам адміністративної процедури. Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта.
Отже, суд вважає, що розгляд скарги ОСОБА_1 на рішення №84/25/1828 від 09.04.2025, за наслідками якого прийнято рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026, здійснений відповідачем з порушенням процедури, визначеної постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024.
Згідно з пунктом 31 Порядку члени експертної команди під час розгляду справи досліджують усі надані документи та відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів забезпечення участі позивача у розгляді скарги, хоча позивач просив провести розгляд за його особистої присутності. Водночас оскаржуване рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026 не містить належної оцінки Акта №80 форми Н-1/ПВ від 17.10.2024, медичних документів від 03.09.2024, 04.09.2024 та довідки №1140/2 від 23.12.2024 щодо зв`язку травми позивача з виконанням службових обов`язків.
Вказане свідчить, що відповідачем не доведено дотримання процедури розгляду скарги та повного дослідження документів, які мали значення для прийняття рішення, що вплинуло на правомірність спірного рішення та є підставою для його скасування.
Оскільки у даній справі позивач посилається на те, що травма отримана ним у період проходження служби в Національній поліції України під час виконання службових обов`язків, суд також враховує положення ЗУ «Про Національну поліцію» №580-VIII та Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 №705.
Відповідно до статті 1 ЗУ №580-VIII цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно з частиною першою статті 17 ЗУ №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Положеннями частини першої статті 59 ЗУ №580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 60 ЗУ №580-VIII визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядком №705 визначено процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних органів, підрозділів поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №705 нещасний випадок - це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання та інших ушкоджень, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.
Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №705 спеціальне розслідування проводиться, зокрема, у разі нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого поліцейського.
Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №705 за результатами розслідування або спеціального розслідування нещасного випадку складається акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку №705 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана з`ясувати обставини нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб та свідків, вивчити наявні документи і матеріали, визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, а також кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або як такий, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку №705 передбачено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є, зокрема, виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених ЗУ «Про Національну поліцію».
Згідно з пунктом 1 примітки до додатку №2 до Порядку №705, якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, це позначається великими літерами ПВ, тобто Н-1/ПВ.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо, добросовісно, розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зауважує, що не здійснює самостійну оцінку правильності медичних висновків експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, оскільки суд не є спеціалізованою установою у медичній сфері. Водночас суд вправі перевірити дотримання відповідачем процедури розгляду скарги та прийняття рішення, зокрема на відповідність вимогам постанови Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024, ЗУ «Про адміністративну процедуру» та критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Таким чином, за наведеного правового регулювання та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що рішення Центру оцінювання функціонального стану особи №1808/26/3089 від 13.04.2026, оформлене витягом №1808/26/3089/ВП, яким підтверджено рішення експертної команди №84/25/1828 від 09.04.2025 щодо ОСОБА_1 , прийняте без належного підтвердження дотримання процедури розгляду скарги, без забезпечення участі позивача у розгляді скарги за його клопотанням, без повної оцінки поданих документів та без належного мотивування висновку щодо незастосування встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, є протиправним та таким, що порушує права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Враховуючи викладене, адміністративний позов належить задовольнити повністю.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1064,96 грн. судового збору.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в особі Центру оцінювання функціонального стану особи (провул. Феодосія Макаревського, 1-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 03191673), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Міністерство охорони здоров`я (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 7, код ЄДРПОУ 00012925) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центру оцінювання функціонального стану особи, оформлене витягом №1808/26/3089/ВП, рішення №1808/26/3089 від 13.04.2026, яким підтверджено рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №84/25/1828 від 09.04.2025 щодо ОСОБА_1 .
Зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в особі Центру оцінювання функціонального стану особи повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на рішення №84/25/1828 від 09.04.2025 з дотриманням вимог Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024.
Зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» в особі Центру оцінювання функціонального стану особи під час повторного розгляду скарги забезпечити очний розгляд за участю ОСОБА_1 , провести повне та всебічне оцінювання його повсякденного функціонування, надати оцінку всім поданим медичним документам та прийняти мотивоване рішення за результатами такого розгляду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.А. Кузьменко