Справа № 465/5432/26 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І.Я. 
Провадження № 33/811/1506/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Карпуся Олександра Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Карпуся Олександра Миколайовича на постанову Франківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, і накладено на нього стягнення, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 3400 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 14 травня 2026 року о 18:06, м. Львів, вулиця Наукова – Кульпарківська, керуючи сідловим тягачем «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Кроне» д.н.з. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не виконав вимог до дорожнього знаку 5.21.2 кінець додаткової смуги для руху, не виконав вимог до дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Jeep Compass» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль «Jeep» та напівпричіп отримали технічні пошкодження чим завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1, 33, 34 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Окрім цього, 14 травня 2026 року о 18:06, м. Львів, вулиця Наукова – Кульпарківська, ОСОБА_1 , керуючи сідловим тягачем «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Кроне» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до ДТП не залишився на місці пригоди та не повідоми орган поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Карпусь О.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині визнання його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в частині вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накласти на нього стягнення в межах санкції у виді штрафу 850 грн. 
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не забезпечено повного та об`єктивно розгляду справи.
Повідомляє, що 14 травня 2026 року близько 18 год. ОСОБА_1 став учасником ДТП на перехресті з круговим рухом вул. Кульпарківська-Наукова, у м. Львові, зіткнення він не відчув, оскільки транспортним засобам завдано незначну шкоду. Завершуючи рух по колу він побачив автомобіль, який зупинився на круговому перехресті, після чого він зрозумів, що відбулося ДТП. У зв`язку із чим він зупинився на першому з`їзді та повернувся до іншого учасника ДТП, у подальшому прибули працівники поліції та відібрали пояснення. Наголошував, що він виконавши вимоги п.2.10 а ПДР України покинув місце події.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого з ст. 124 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами, та у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Статтею 122-4 КУпАП, передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Пунктом 2.10 А ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та адвокат Карпусь О.М. пояснили, що 14 травня 2026 року близько 18 год. ОСОБА_1 став учасником ДТП на перехресті з круговим рухом вул. Кульпарківська-Наукова, у м. Львові, зіткнення водій не відчув, проте, завершуючи рух по колу він побачив автомобіль, який зупинився на круговому перехресті, після чого зрозумів, що відбулося ДТП. У зв`язку із чим він зупинився на першому з`їзді та повернувся до іншого учасника ДТП, у подальшому прибули працівники поліції та відібрали пояснення, протоколу про адміністративне правопорушення не складали.
Апеляційним судом встановлено, що з заяви ОСОБА_3 від 20 травня 2026 року (а.с. 4), що 14 травня 2026 року відбулося ДТП за участі його автомобіля «Jeep Compass» д.н.з. НОМЕР_3 та транспортного засобу «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Кроне» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , цього дня на місце події виїздили працівники патрульної поліції, проте протоколу про адміністративне правопорушення не складали, оскільки водій вантажного автомобіля погоджувався відшкодувати завдану шкоду.
Із письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 27 травня 2026 року (а.с. 5-6), встановлено, що водій транспортного засобу «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Кроне» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 залишався на місці ДТП до прибуття працівників поліції.
З відповіді т.в.о. заступника начальника НПУ ДППУП у Львівській області Ю Качмара встановлено, що 14 травня 2026 року на адресу УПП у Львівській області надходила інформація про ДТП без травмованих, за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 226, у зв`язку з чим туди скеровувався наряд, в складі якого перебували лейтенанти поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на місці події учасники ДТП дійшли спільної згоди, допомоги поліцейських не потребували, від оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відмовилися.
У зв`язку із вищезазначеним заслуговують на увагу аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не залишав місця події 14 травня 2026 року та виконав вимоги п. 2.10А ПДР України.
Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції належним чином не надано оцінки матеріалам справи, зокрема заяві ОСОБА_3 , та письмовим поясненням учасників ДТП.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягується до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт порушення п.2.10А ПДР України водієм ОСОБА_1 .
За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відповідає критерію «поза розумним сумнівом».
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Статтею 247 КУпАП, передбачено що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, апеляційну скаргу адвоката Карпуся О.М. слід задоволити, постанову суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП слід змінити в частині накладення стягнення, зменшити розмір стягнення до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., в межах санкції ст. 124 КУпАП, а провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у решті постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
апеляційну скаргу адвоката Карпуся Олександра Миколайовича- задоволити.
Постанову Франківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 доадміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити, зменшити розмір стягнення до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., в межах санкції ст. 124 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Партика І.В.